Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2251/20

Номер провадження: 1-кп/511/53/23

03 квітня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001040, внесеного до ЄРДР 24.10.2018 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єфремов Тульської області, РФ, громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 24.10.2018 приблизно о 05 год. 40 хв., керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме: автомобілем моделі "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 , по правій крайній смузі руху автодороги «Київ-Одеса» М-05 в напрямку міста Одеса на 440 км., зазначеної автодороги, що проходить по території Роздільнянського району Одеської області, у порушення п. п. 10.1; 2.3 «б» Правил дорожнього руху, які діють в Україні, відповідно до яких:

п. 10.1) перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 2.3 «б») водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

не вибрав безпечний режим руху, проявив неуважність, відволікся від керування автомобілем, в результаті чого керований ним автомобіль змістився вправо, перетнув суцільну лінію поздовжньої горизонтальної розмітки дороги, що обмежує: її правий край, виїхав за межі автодороги та скоїв зіткнення із припаркованим на правому узбіччі (за межами автодороги) автомобілем "МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_8 . Від зіткнення автомобіль "МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 , зрушив з місця та у подальшому здійснив зіткнення із припаркованим попереду у попутному напрямку на узбіччі (за межами автодороги) автомобілем "RENAULT", д/з НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної події, ОСОБА_4 який здійснював огляд автомобілю "RENAULT", д/з НОМЕР_6 та перебував під зазначеним автомобілем, були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: відкритої травми лівого надп`ятково-гомілкового суглобу, яка поєднує: поширену забито-рвану рану і садна збоку тильної поверхні стопи, перелом обох кісточок і при середньої клиноподібної кістки з вивихом стопи, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм автомобілю моделі "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 , ОСОБА_6 «Правил дорожнього руху», які діють в Україні, а саме: п. п. 10.1; 2.3 «б» та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, кваліфікованого як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході судового провадження, потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 27 623,78 грн. та моральної шкоди у сумі 500000грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому злочині не визнав та пояснив, що в темну пору доби, приблизно о 5 год.40 хв. 24.10.2018 року він керував "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 , та рухався з ближнім світлом фар зі швидкістю приблизно 80 км/год. по своїй правій полосі руху в напрямку м.Одеси. Його ТЗ був завантажений 22 тонами алюмінію. На ділянці дорогі по якій він рухався в той час, штучного освітлення не було. Зліва від нього, на відстані 200-300 метрів, в середній полосі руху, рухався якійсь автомобіль на обгін. Раптово, з відстані приблизно 25-30 метрів, він побачив силует вантажного автомобіля, що наполовину перекривав його полосу руху, знака «Аварійна зупинка», чи будь-якого іншого попереджувального знака на дорозі не було. Не змінюючи свого положення відносно правого краю проїзної частини дороги, не виїжджаючи на узбіччя, він здійснив екстрене гальмування, однак зіткнення відбулося передньою правою частиною свого автомобілю "DAF" о задній лівий кут виступаючого на проїзджу частину причепа автомобіля "МАН", від сильного удару, кабіну його автомобіля відірвалася та опинилася на його полосі руху. При наданні показів обвинувачений ОСОБА_6 власноруч намалював схему, на якій відобразив, дорогу з трьох полос одностороннього напрямку руху до м.Одеси та зазначив розташування автомобілів (т.1, а.с.238). Він втратив свідомість, нічого більш не пам`ятає, та прийшов до тями тільки в лікарні.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 наполягав на тому, що він в ДТП є невинуватим, оскільки він рухався по своїй правій крайній полосі, з дозволеною швидкістю і зіткнувся з автомобілем "МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_8 , якій стояв без яких-небудь знаків аварійної зупинки на його полосі руху.

Як цивільний відповідач, ОСОБА_6 заявив, що винуватим себе у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 24 жовтня 2018 року, не вважає, а тому і цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_4 повністю не визнає.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчинені кримінального правопорушення повністю доведена та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами сторони обвинувачення.

Так, потерпілий ОСОБА_4 , будучи допитаним, суду пояснив, що 24.10.2018 біля 04.10 годині він, керуючи автомобілем моделі "RENAULT", д/з НОМЕР_6 , по автодорозі «Київ- Одеса» (М-05) у напрямку м. Одеса, здійснив наїзд на покришку від колесу, яка розташовувалась на проїзній частині автодороги, в результаті чого він після відповідної події, здійснив повну зупинку керованого ним транспортного засобу на правій стороні узбіччя за напрямком руху автодороги по за межами проїзної частини, з метою огляду транспортного засобу на наявність пошкоджень. Через хвилин 10, під`їхав своєю машиною "МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 , його товариш ОСОБА_8 , з яким вони разом виїхали в командировку до м.Одеси. ОСОБА_8 зупинив свій автомобіль на правій стороні узбіччя за напрямком руху автодороги по за межами проїзної частини з метою надання йому допомоги та огляду його транспортного засобу "RENAULT". ОСОБА_8 включив світло фар, щоб було видно, а він ліг під свій автомобіль та почав його ремонтувати. Коли він знаходився під автомобілем лежачі, то відчув, що його автомобіль став рухатись «сунутись» будучи на «ручному гальмі» та здійснив наїзд на його ногу. Будь-якого удару-зіткнення транспортних засобів, він не чув. ОСОБА_8 зрушив автомобіль, його витягли з під колеса, а його автомобіль трохи відігнали вперед.

В наслідок цієї ДТП він отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої травми лівого надп`ятково-гомілкового суглобу, яка поєднує: поширену забито-рвану рану і садна збоку тильної поверхні стопи, перелом обох кісточок і при середньої клиноподібної кістки з вивихом стопи, тривалий час перебував в лікарні, переніс дві хірургічні операції, постійно ходить за допомогою костилю або палиці, зараз готується до перенесення третьої операції та оформлює групи інвалідності. Вже протягом трьох років він відчуває болі в області отриманих травм та не може відновити свій звичайний спосіб і ритм життя, якій він вів до отримання цих травм.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду пояснив, що 23.10.2018 року у вечірній час, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 , вирушили у командировку до м.Одеси на своїх транспортних засобах. Ілля керував автомобілем "RENAULT", д/з НОМЕР_6 , а він керував автомобілем "МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 . Так вони робили декілька зупинок для відпочинку з метою випити кави. Біля 04.00 год. ранку 24.10.2018 року, вони здійснили зупинку в Краснознам`янці, де всі далекобійники зупиняються. Потім ОСОБА_4 поїхав першим, а він через декілька хвилин вирушив за ним. Так, він рухаючись по автодорозі М-05 у напрямку м.Одеси побачив, що на узбіччі дороги стоїть машина ОСОБА_9 , він проїхав і встав на узбіччі дороги, попереду автомобіля Златова. Вийшов з машини і підійшов до ОСОБА_9 , щоб запитати, що трапилось, а той йому сказав що здійснив наїзд на покришку від колесу, яка розташовувалась на проїзній частині автодороги, внаслідок чого, у його автомобілю відірвався патрубок. Він сказав, що в нього є необхідна запчастина і він зараз під`їде до нього, встане позаду його автомобілю та допоможе йому. Він повернувся до свого автомобіля, сів у кабіну, та рухаючись по зустрічній полосі руху, здійснив розворот, після чого зупинився повністю на узбіччі дороги «Київ-Одеса», позаду автомобіля ОСОБА_9 , в своєму автомобілі фари не виключив, щоб було світло, ОСОБА_10 в цей час вже ліг під свій автомобіль і чекав поки він йому дасть необхідну запчастину. В той час коли він заліз до своєї кабіни, щоб дістати запчастину, раптово він відчув удар в задню частину причепу його автомобіля, який від удару відкинувся за узбіччя дороги, а його автомобіль посунувся на гальмах далі та зрушив з місця автомобіль "RENAULT", під яким знаходився ОСОБА_10 . Кабіна від автомобіля, який ззаду здійснив наїзд, була відірвана від рами, та впала на проїзджу частину дороги. Після того, як ОСОБА_11 було визволено з під автомобіля, його автомобіль "RENAULT" він перегнав вперед по узбіччю метрів на 100. Свій автомобіль "МАН", він також перегнав вперед приблизно метрів на 10 з місця ДТП. Наразі він, не пам`ятає, чи встиг до цього, включити сигнал аварійної зупинки чи встановити знак аварійної зупинки, але може зазначити, що задня частина його автомобілю обладнана діодними фонарями, а тому вночі дуже добре світиться.

Будучи допитаними в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , суду пояснив, що він є власником транспортного засобу "DAF", д/з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 в день ДТП. Так, він разом з співробітником ОСОБА_13 24.10.2018 року року приблизно о 8 ранку приїхали на місце ДТП, а саме на ділянку траси «Київ Одеса», де почали фіксувати на фото, все, що побачили. Потім фото надали в розпорядження адвоката ОСОБА_14 .. Так, ним особисто, було зафіксовано, що кабіна ТЗ "DAF" від удару була відірвана від корпусу. Будь-яких слідів чи фрагментів знаку «аварійна зупинка», який за даних обставин, мав би там бути, він не знайшов. Поспілкувавшись з водієм ОСОБА_8 , який був на місці пригоди, той вказував, що не встиг встановити знак аварійної зупинки, оскільки відбулося ДТП. Свідок вказав, що на полосі руху, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_6 приблизно в одному метрі від краю проїзної частини, зразу за автомобілям "DAF" з причепом був слід від первинного зіткнення автомобілів.

Будучи допитаними в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , суду надав такі пояснення. Так, 24.10.2018 року, приблизно о 08 ранку він прибув на місце ДТП на трасі Київ-Одеса. Там він бачив, що автомобіль яким керував ОСОБА_6 знаходиться прямо на своїй полосі руху без виїзду на узбіччя дороги. Відповідно до слідів на асфальті, зіткнення відбулося на полосі руху по якій рухався автомобіль ОСОБА_6 . На його запитання до водія автомобіля «МАН» чому він не виставив знака аварійна зупинка, останній нічого не відповів та забрався в кабіну свого автомобіля та закрився в ньому. Він особисто знаку аварійної зупинки чи залишки від нього на місці ДТП не бачив.

Допитанний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надав покази ідентичні показам свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_13 .

Покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 не враховуються судом, оскільки вказані особи не були присутні під час дорожньо-транспортної пригоди, мають безпосереднє відношення до об`єкту підвищеної небезпеки з вини якого сталось ДТП, і є зацікавленими в результаті розгляду кримінального провадження на користь обвинуваченого ОСОБА_6 .

Також вина ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами, наданими стороною обвинувачення, дослідженими у судовому засіданні, в яких викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Витягом з кримінального провадження №0001040 від 24.10.2018 року, з якого вбачається, що до ЄРДР внесені відомості за кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.10.2018 року біля 05.40 год., водій автомобілю "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 , ОСОБА_6 невпорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем "МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 , який знаходився на узбіччі автодороги на 440 км «Київ Одеса», в результаті чого водій автомобілю "RENAULT", д/з НОМЕР_6 , ОСОБА_4 , який також знаходився на узбіччі отримав тілесні ушкодження перелому правого голиностопу. (т.2, а.с.39).

Відомості ДТП, зареєстровані в ЖЄО Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області за №6836, №6837, №6838 від 24.10.2018 (т.2, а.с.40, 41, 42).

Протоколом огляду місця ДТП від 24.10.2018 з фототаблицями та схемою ДТП (т.2, а.с.43-56) згідно якого було оглянуто місце ДТП на 440 км автодороги «Київ-Одеса»;

Протоколом огляду транспортного засобу від 24.10.2018 року, згідно якого, слідчий, у присутності понятих та за участю водія ОСОБА_8 , виконав огляд транспортного засобу "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 на якому знаходиться металевий контейнер блакитного кольору. При огляді встановлено: зовнішні пошкодження повна деформація і згорання тягачу, кабіна знаходиться окремо на автодорозі. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ: DAF вантажний сідловий тягач-Е, колір червоний, НОМЕР_2 , 2005 р.в., власник «ТОВ «Корус ЛТД» Одеська обл., Біляївський р-н, с.Усатове, вул. Масив 90-А; напівпричеп-контейнеровоз-Е, колір синій, НОМЕР_3 , власник ОСОБА_18 (т.2, а.с.57-59, 67, 68-69)

Протоколом огляду транспортного засобу від 24.10.2018 року, згідно якого, слідчий, у присутності понятих та за участю водія ОСОБА_8 , виконав огляд транспортного засобу автомобіля "МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 . При огляді встановлено: зовнішні пошкодження пошкодження передньої декоративної решетки, деформація передньої решетки, деформація кузова та повна деформація причепу. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ: МАН спеціалізований вантажний, червоний, 2001 р.в., НОМЕР_4 , власник ОСОБА_19 , спеціалізований причіп CARDI, сірий НОМЕР_5 , власник ОСОБА_19 (т.2, а.с.60-62, 70,71)

Протоколом огляду транспортного засобу від 24.10.2018 року, згідно якого, слідчий, у присутності понятих та за участю водія ОСОБА_8 , виконав огляд транспортного засобу автомобіля "RENAULT", д/з НОМЕР_6 та спеціалізованого причепу «KAISER» S 3803. (т.2, а.с.63-65)

Зберігальною розпискою від 24.10.2018 року відповідно до якої, ОСОБА_8 отримав на відповідальне зберігання до вирішення питань по суті кримінального провадження "МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 . (т.2, а.с.72)

Зберігальною розпискою від 24.10.2018 року відповідно до якої, ОСОБА_13 отримав на відповідальне зберігання до вирішення питань по суті кримінального провадження державний номер НОМЕР_3 , а також автомобіль "DAF" НОМЕР_2 , особисту документацію та речі (т.2, а.с.72)

Постановою слідчого від 07.11.2018 року, згідно якої, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні (т.2, а.с. 74)

Ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.02.2019 року Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз доручено провести автотехнічні експертизи по кримінальному провадженню за №0001040 від 24.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, для проведення якої залучити експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз відповідної кваліфікації (т.2, а.с.75, 76).

Висновком експерта №19-1195, 19-1196 автотехнічного дослідження технічного стану автомобіля "DAF" номер рами НОМЕР_7 д/з НОМЕР_2 та причепа «DESOT» номер рами НОМЕР_8 д/з НОМЕР_3 , складеного 08.04.2019 року, відповідно до якого встановлено наступне:

1. На момент огляду сідельного тягачу "DAF" номер рами НОМЕР_7 д/з НОМЕР_2 гальмівна система, рульове керування, ходова частина, освітлювальні прилади знаходились в непрацездатному стані за рахунок деформацій аварійного характеру, та знешкодження в результаті пожежі. Встановити технічний стан рульового керування, гальмівної системи, ходової частини, освітлювальних приладів, сідельного тягачу "DAF" номер рами НОМЕР_7 д/з НОМЕР_2 на момент пригоди не вбачається можливим по причині руйнування, знешкодження деталей та вузлів гальмівної системи ходової частини, освітлювальних приладів аварійного характеру які утворилися в момент ДТП.

2. Оскільки встановити технічний стан гальмівної системи, ходової частини, освітлювальних приладів, сідельного тягачу "DAF" номер рами НОМЕР_7 д/з НОМЕР_2 на момент пригоди не вбачається можливим по причині руйнування, знешкодження деталей та вузлів гальмівної системи ходової частини, освітлювальних приладів аварійного характеру які утворилися в момент ДТП, то вирішити питання, «Чи є несправності, і яке саме, як задовго до ДТП вони виникли, чи могли бути вчасно виявлені та усунуті водієм, у рульовому керуванні, ходової частині, гальмівній системі на освітлювальних приладах автомобіля "DAF" номер рами НОМЕР_7 д/з НОМЕР_2 ?», не вбачається можливим.

3. На підставі проведеної перевірки технічного стану ходової частини причепу «DESOT» номер рами НОМЕР_8 д/з НОМЕР_3 , експерт приходить до висновку, що на момент огляду ходова частина зазначеного причепа перебувала в працездатному стані, та могла виконувати задані функції. На момент огляду причепа «DESOT» номер рами НОМЕР_8 д/з НОМЕР_3 гальмівна система та освітлювальні прилади знаходились в непрацездатному стані за рахунок знешкодження трубопроводів гальмівної системи та джгутів електрообладнання причепу в результаті пожежі. Встановити технічний стан гальмівної системи та освітлювальних приладів причепа «DESOT» номер рами НОМЕР_8 д/з НОМЕР_3 на момент пригоди не вбачається можливим по причині знешкодження при пожежі деталей та вузлів гальмівної системи, освітлювальних приладів аварійного характеру які утворились в момент ДТП.

4. Оскільки на досліджуваному причепі «DESOT» номер рами НОМЕР_8 д/з НОМЕР_3 були відсутні технічні несправності (ходової частини) які могли б привести до втрати курсової стійкості й керованості даного транспортного засобу, то вирішення питання «Чи є несправності, і яке саме, як задовго до ДТП вони виникли, чи могли бути вчасно виявлені та усунуті водієм, у рульовому керуванні, ходовій частині, гальмівній системі на освітлювальних приладах причепі «DESOT» номер рами НОМЕР_8 д/з НОМЕР_3 ?», позбавлена технічного сенсу. Оскільки встановити технічний стан гальмівної системи та освітлювальних приладів причепа «DESOT» номер рами НОМЕР_8 д/з НОМЕР_3 на момент пригоди не вбачається можливим по причині знешкодження при пожежі деталей та вузлів гальмівної системи, освітлювальних приладів аварійного характеру які утворились в момент ДТП, то вирішити питання, «Чи є несправності, і яке саме, як задовго до ДТП вони виникли, чи могли бути вчасно виявлені та усунуті водієм, у рульовому керуванні, ходовій частині, гальмівній системі на освітлювальних приладах причепі «DESOT» номер рами НОМЕР_8 д/з НОМЕР_3 », не вбачається можливим (т.2, а.с.78-84)

Висновком експерта №19-1193, 19-1194 по автотехнічному дослідженню технічного стану автомобіля «МАН» номер рами НОМЕР_9 д/з НОМЕР_4 , та причепа «CARDI» номер рами НОМЕР_10 д/з НОМЕР_5 , складеного 10.03.2019 року, відповідно до якого встановлено наступне:

1. В ході огляду було встановлено, що кабіна автомобілю «МАН» номер рами НОМЕР_9 д/з НОМЕР_4 , має пошкодження в передній частині у виді деформації розлому пластику облицюванні передньої частини на переднього бамперу, зі зміщенням кабіни спереду назад на притисненням до кузову автомобіля, що не дає можливості підняти кабіну. Також автомобіль має пошкодження задньої лівої частини в виді деформації розриву металу рами та кузова, деформацій розривів трубопроводів гальмівної системи та проводки освітлювальних приладів в задній частині, деформацій підвіски ходової частини заднього моста з напрямком ззаду на перед на зліва направо відносна поздовжньої осі автомобіля. Пошкодження передньої частини автомобіля «МАН» номер рами НОМЕР_9 д/з НОМЕР_4 відбулися в результаті контакту передньої частини даного автомобіля з твердим слідоутворюючим предметом; за ступенем деформуючого впливу пошкодження виникли внаслідок механічного впливу, значної сили, ударного характеру з напрямком спереду назад відносна поздовжньої осі автомобіля, які утворились в момент контактування з задньою частиною причепа «TAUTLINER» д/з НОМЕР_11 . Пошкодження задньої лівої частини автомобіля «МАН» номер рами НОМЕР_9 д/з НОМЕР_4 відбулися в результаті контакту задньої лівої частини даного автомобіля з твердим слідоутворюючим предметом; за ступенем деформуючого впливу пошкодження виникли внаслідок механічного впливу, значної сили, ударного характеру з напрямком ззаду наперед на зліва направо відносна поздовжньої осі автомобіля, які утворились в момент контактування з передньою частиною "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 .

2. Оскільки на автомобілі «МАН» номер рами НОМЕР_9 д/з НОМЕР_4 були відсутні технічні несправності (рульового керування), які могли б привести до втрати курсової стійкості й керованості даного транспортного засобу, то вирішення питання, «Чи є несправності, і яке саме, як задовго до ДТП вони виникли, чи могли бути вчасно виявлені та усунуті водієм, у рульовому керуванні, ходовій частині, гальмівній системі на освітлювальних приладах автомобіля «МАН» номер рами НОМЕР_9 д/з НОМЕР_4 », позбавлена технічного сенсу. Оскільки встановити технічний стан гальмівної системи, ходової частини, освітлювальних приладів автомобіля «МАН» номер рами НОМЕР_9 д/з НОМЕР_4 , на момент пригоди не вбачається можливим по причині руйнування, знешкодження деталей та вузлів гальмівної системи, ходової частини, освітлювальних приладів аварійного характеру, які утворились в момент ДТП, то вирішити питання «Чи є несправності, і яке саме, як задовго до ДТП вони виникли, чи могли бути вчасно виявлені та усунуті водієм, у рульовому керуванні, ходовій частині, гальмівній системі на освітлювальних приладах автомобіля «МАН» номер рами НОМЕР_9 д/з НОМЕР_4 », не вбачається можливим.

3. В ході огляду було встановлено, що причеп «CARDI» номер рами НОМЕР_10 д/з НОМЕР_5 має деформації аварійного характеру розташовані по всій поверхні в виді деформації, розриву металу та руйнування знешкодження трубопроводів гальмівної системи та джгутів електрообладнання, колеса причепу передньої та задньої осі знаходяться окремо.

4. Оскільки встановити технічний стан гальмівної системи, ходової частини та освітлювальних приладів причепа «CARDI» номер рами ZB322750ATCL33773 д/з НОМЕР_5 на момент пригоди не вбачається можливим по причині знешкодження при ДТП деталей та вузлів гальмівної системи, ходової частини та освітлювальних приладів аварійного характеру які утворились в момент ДТП, то вирішити питання, «Чи є несправності, і яке саме, як задовго до ДТП вони виникли, чи могли бути вчасно виявлені та усунуті водієм, у рульовому керуванні, ходовій частині, гальмівній системі на освітлювальних приладах причепі «CARDI» номер рами ZB322750ATCL33773 д/з НОМЕР_5 , не вбачається можливим (т.2, а.с.85-91)

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.06.2019 року та протоколом слідчого від 03.07.2019 року, з яких вбачається що було надано дозвіл на тимчасовий доступ до медичної карти стаціонарного хворого на ім`я « ОСОБА_4 » (т.2, а.с.92, 93-94, 95)

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.06.2019 року доручено експертній установі Роздільнянське бюро СМЕ провести судово-медичну експертизу по медичній документації ОСОБА_4 (т.2, а.с.96)

Висновком експерта №70 від 30.09.2019 року, яким встановлено, що: 1) У ОСОБА_4 були виявлені наступні ушкодження: відкрита травма лівого надпятково-гомілкового (голеностопного рос.) суглобу, яка поєднує: поширену забито-рвану рану і садна з боку тильної поверхні стопи, переломи обох кісточок (лодыжек рос.) і присередньої клиноподібної (внутренней клиновидной кости рос.) кістки з вивихом стопи. 2) Перелічені ушкодження лівого надпятково-гомілкового суглобу спричинені внаслідок переважно стискаючої дії тупого предмета, можливо у вказаний вище період часу 24 жовтня 2018 року. Враховуючи морфологічні особливості і поєднанність ушкоджень у ділянці лівої стопи, а також відомі обставини події, в якості травмуючого тупого предмету могло бути колесо автотранспортного засобу (що рухався). Виявлені у ОСОБА_4 ушкодження лівої стопи з переломами кісток і поширеною забито-рваною раною не є небезпечними для життя; спричинили тривали розлад здоров`я /більш ніж 21 день/ і за вказаною кваліфікаційною ознакою відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості. (т.2, а.с. 97-98)

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.10.2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001040 від 24.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 286 КК України продовжено на 2 (два) місяці, тобто до 24.12.2019 року. (т.2, а.с.99-100)

Постановою слідчого від 19.12.2019 року кримінальне провадження № 0001040 від 24.10.2018 року, закрито у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (т.2, а.с.101)

Постановою прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури від 10.02.2020 року скасовано постанову слідчого від 19.12.2019 року про закриття кримінального провадження№ 0001040 від 24.10.2018 року (т.2, а.с.102-103)

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.02.2020 року продовжено строк досудового розслідування на 6 місяців тобто до 15.08.2020 року включно (т.2, а.с.104-105)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2020 року та планом-схемою, який проводився слідчим у присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_4 , за участю свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого встановлено: Місцем проведення експерименту є автошлях Київ-Одеса поблизу села Болгарка Роздільнянського району Одеської області 440 км автошляху. Під час слідчого експерименту були задіянні два автомобіля у відповідності до схеми до протоколу, за участю яких відбулось ДТП. Під час слідчого експерименту потерпілому ОСОБА_4 та свідку ОСОБА_8 було запропоновано вказати на місці та розташувати свої автомобілі станом до відповідності скоєного ДТП, на що останні погодились та розповіли про обставини ДТП у відповідності до своїх показів після чого зі слів потерпілого та свідка були розташовані автомобілі на місцевості (згідно схеми яка додається до протоколу) та здійснено замірювання за допомогою вимірювального пристрою рулетка. (т.2, а.с.116-119, 120)

Листом гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 05.04.2020 року з якого вбачається що погодні умови 24 жовтня 2018 року о 5:50 за даними спостережень метеостанції Роздільна Одеської області відповідали наступному: - хмарно; - температура повітря 10,4 градуса С; - вологість повітря 76%; - вітер південний захід, 4 м/с, пориви 9 м/с; - слабкий дощ з 05.30 год. до 09.25 год.; - кількість опадів 0.9мм. (т.2, а.с.126)

Постановою від 07.05.2020 року, якою слідчий доручив експертній установі Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз провести автотехнічної експертизи по кримінальному провадженню №0001040 за ознаками ч.1 ст. 286 КК України для проведення якої залучити експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз відповідної кваліфікації (т.2, а.с.127-130)

Висновком експерта №20-3558 автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобіля "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 з автомобілем МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 , складеного 19.05.2020 року, відповідно до якого встановлено наступне:

1. В умовах даної дорожньо-транспортної події водієві автомобіля "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 ОСОБА_6 , в процесі руху необхідно було бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та обирати такий швидкісний режим та прийоми керування, що дозволили би йому, при впливі на органи керування транспортного засобу, мати постійну можливість контролювати напрямок і траєкторію руху автомобіля в межах обраної смуги руху, не допускаючи втрати його курсової стійкості, що регламентовано вимогами п.2.3 (б), п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

2. В умовах дорожньо-транспортної події водій автомобіля DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 ОСОБА_6 , мав технічну можливість запобігти події кома шляхом виконання вимог п.2.3 (б), п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

3. Наявність технічної можливості у водія автомобіля DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 ОСОБА_6 , запобігти даної події, дозволяє прийти до висновку про те, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди його дії не відповідали вимогам п.2.3 (б), п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

4. Наявність технічної можливості у водія автомобіля DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 ОСОБА_6 , запобігти даної події, дозволяє прийти до висновку про те, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди його дії не відповідали вимогам п.2.3 (б), п. 12.1 Правил дорожнього руху України, створювали достатні умови для настання дорожньо-транспортної пригоди, і перебували в причинного зв`язку з її настанням (т.2, а.с.131-134)

Довідкою 32 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області Державної служби України з Надзвичайних ситуацій, №83 від 24.10.2018р., з якої вбачається що 24.10.2018р. о 04 год. 32 хв. на ПЗЧ 32 ДПРЧ надійшло повідомлення про те, що на 442 км траси Е-95, сталося ДТП вантажних автомобілів з послідуючим загоранням. Внаслідок зіткнення двох вантажних автомобілів МАН", д/з НОМЕР_4 та "DAF", д/з НОМЕР_2 виникло загорання з послідуючим горінням, вогнем пошкоджено моторний відсік двигуна вантажного автомобіля "DAF", покришки колес причепу д/з НОМЕР_3 , а також вантаж (кукурудза) на загальній площі 8 м кв. (т.2, а.с.135)

Клопотанням адвоката ОСОБА_14 поданого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , слідчому СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 , відповідно до якого, захисник просив провести додатковий огляд місця події на предмет встановлення місця ДТП, наявної кількості смуг в напрямку руху та ширини як смуги для руху в напрямку Одеси так і ширини узбіччя, здійснити з підозрюваним та іншими учасниками слідчий експеримент та інше. До вказаного клопотання стороною захисту надані 6 кольорових знімків формату А-4 з місця ДТП. За результатами проведення вищезазначених дій просив призначити додаткову автотехнічну експертизу по події ДТП. (т.2, а.с.197-201, 202-207)

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.07.2020 року задоволено клопотання сторони захисту та зобов`язано слідчому в розумні строки вчинити наступні слідчі дії: - здійснити додатковий огляд місця події на предмет встановлення місця ДТП, наявної кількості смуг в напрямку руху та ширини, як смуги для руху в напрямку так і ширини узбіччя; - здійснити з підозрюваним та іншими учасниками слідчий експеримент для усунення розбіжностей в показах потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 здійснити їх додатковий допит за участю сторони захисту; - допитати в якості свідків по питанням розміщення транспортних засобів на місці ДТП, обставин аварійної зупинки автомобіля «МАН» з причепом під керуванням ОСОБА_8 (т.2, а.с.136-137)

Постановою в.о. керівника Роздільнянської місцевої прокуратури від 26.08.2020 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001040 від 24.10 2018 року до трьох місяців тобто до 26.09.2020 включно. (т.2, а.с.140-141)

Протоколом додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.08.2020 слідчим в присутності водія ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_21 , за допомогою фотокамери Panasonic з флеш носієм Kingston та вимірювальним пристроєм Рулетка проведено додатковий огляд місця ДТП на автошляху «Київ-Одеса» 439 км + 800 метрів та складено схему пригоди (т.2 а.с. 142-152)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.06.2020 року та планом-схемою, який проводився слідчим у присутності понятих, за участю підозрюванного ОСОБА_22 , та адвоката ОСОБА_21 з метою перевірки і уточнення відомостей водія ОСОБА_6 (т.2, а.с. 153-158)

Витягом з кримінального провадження №0001040 від 24.10.2018 року, з якого вбачається, що до ЄРДР внесені відомості за кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.10.2018 року біля 05.40 год., та повідомлено про підозру ОСОБА_6 (т.2, а.с. 159)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2020 року та планом-схемою, який проводився слідчим у присутності понятих, за участю підозрюванного ОСОБА_22 , та адвоката ОСОБА_21 з метою перевірки і уточнення відомостей водія ОСОБА_6 , де на місці вчиненого ДТП, останній розповів та за допомогою аналогічного за властивостями транспортного засобу, відтворив на місці події рух свого автомобіля. Після чого було складено відповідну план-схему із зазначенням конкретної відомості. (т.2, а.с.160-164, 165,166)

Постановою від 15.09.2020 року, якою слідчий доручив експертній установі Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз провести комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу обставин ДТП по кримінальному провадженню №0001040 за ознаками ч.1 ст. 286 КК України для проведення якої залучити експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз відповідної кваліфікації (т.2, а.с.168-173)

Висновком експерта №628-А від 27.11.2020 року, яким встановлено наступне:

1,2. Виходячи із механізму контактування транспортних засобів який зазначений в обставинах події у постанові про призначення експертизи, ураховуючи сліди та пошкодження які зафіксовані на кабіні автомобіля Daf номерний знак НОМЕР_2 та пошкодження рами причепа, номерний знак НОМЕР_5 слід прийти до висновку, що в умовах розглядаємої події автомобіль Daf номерний знак НОМЕР_2 контактував передньою правою частиною із задньою лівою частиною причепа, номерний знак НОМЕР_5 , автомобіля МАН", д/з НОМЕР_4 . Установити кут між поздовжніми осями транспортних засобів у момент контактування не виявляється можливим у зв`язку із недостатньою інформативністю слідів та пошкоджень, які зафіксовані на елементах та фрагментах кузовних деталей наданих на дослідження. Механізм утворення слідів зазначено в дослідницькій частині до цих питань (дивись сторінки 8, 10 висновку експерта).

3. Провести дослідження та відповісти на це питання експертним шляхом не виявляється можливим із причин зазначених у дослідницькій частині до цих питань (дивись сторінку 10 висновку експерта).

4. Місце зіткнення автомобіля «Daf» номерний знак НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_3 із причепом , номерний знак НОМЕР_5 автомобіля «МАН», д/з НОМЕР_4 розташовується на ділянці утворення слідів подряпин, вибоїн, терця проїзної частини яка зафіксована на зображенні 4 (скан-копія фотознімка місця пригоди (аркуш справи 226) та розташовується як на правій смузі руху так і на прилеглому зправа узбіччі.

5. 6. Провести дослідження та відповісти на це питання експертним шляхом не виявляється можливим із причин зазначених у дослідницькій частині до цих питань (дивись сторінку 14 висновку експерта)

7. Підтвердити чи спростувати показання водія автомобіля «МАН», д/з НОМЕР_4 ОСОБА_8 про виїзд автомобіля «Daf» номерний знак НОМЕР_2 , на узбіччя проїзної частини експертним шляхом не виявляється можливим, оскільки при зазначеному розташуванні місця зіткнення автомобіль Daf номерний знак НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_3 у момент зіткнення із причепом НОМЕР_5 автомобіля «МАН», НОМЕР_4 міг рухатися як по правій смузі руху та і частково по правому узбіччю.

8. Варіант №1. Комплекс вихідних даних, який базується на показах ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 . Для заданого комплексу вихідних даних зазначених у постанові про призначення судової експертизи у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Daf» - ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.12.2, 12.6 та 10.1 Правил дорожнього руху України. Для заданого комплексу вихідних даних зазначено в постанові про призначення судової експертизи у даній дорожній ситуації водій автомобіля «МАН», д/з НОМЕР_4 з причепом НОМЕР_5 ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.15.1 Правил дорожнього руху України, а саме: п.15.1 «зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі»

Варіант №2. Комплекс вихідних даних що базуються на показах підозрюваного ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_13 (місце зіткнення розташовується на правій смузі руху). Для заданого комплексу вихідних даних зазначених в постанові про призначення судової експертизи у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Daf» номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 повинен був діти у відповідності з вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Для заданого комплексу вихідних даних зазначених у постанові про призначення судової експертизи у даній дорожній ситуації водієві автомобіля «МАН», д/з НОМЕР_4 з причепом НОМЕР_5 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 19.4, 9.10 та 9.11 Правил дорожнього руху України.

9. Варіант №1. Комплекс вихідних даних, який базується на показах потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 . Для заданого комплексу вихідних даних зазначених в постанові про призначення судової експертизи у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем DAF номерний знак НОМЕР_2 , мав технічну можливість уникнути наїзду на причеп номерний знак НОМЕР_5 автомобіля «МАН», дотримуючись вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Варіант №2. Комплекс вихідних даних, який базується на показах підозрюваного ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_13 . Для заданого комплексу вихідних даних зазначеного в постанові про призначення судової експертизи у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Daf» номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути наїзду на причеп, номерний знак НОМЕР_5 автомобіля «МАН» шляхом екстреного гальмування. Провести дослідження щодо наявності (відсутності) у водія автомобіля «Daf» технічної можливості уникнути наїзду на перешкоду (причеп) шляхом виконання безпечного для інших учасників маневру об`їзду експертним шляхом не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю у комплексі вихідних даних, зазначеному в постанові про призначення судової експертизи, відомостей щодо розташування автомобіля «МАН» з причепом номерний знак НОМЕР_5 у момент контактування відносно меж проїзної частини.

10.11. Варіант №1. Комплекс вихідних даних, який базується на показах потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 . Для заданого комплексу вихідних даних зазначеного в постанові про призначення судової експертизи у даній дорожній ситуації у діях водія ОСОБА_6 убачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

У діях водія автомобіля «Daf» ОСОБА_6 убачається невідповідність вимогам п. 12.2 правил дорожнього руху України, яка не знаходиться у причинному зв`язку із виникненням події цієї пригоди.

Для заданого комплексу вихідних даних зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у діях водія автомобіля «МАН», д/з НОМЕР_4 з причепом НОМЕР_5 , ОСОБА_8 невідповідність вимогам п.п. 15.1, 19.4, 9.10 та 9.11 Правил дорожнього руху України не вбачається, і його дії, з технічної точки зору не перебувають у причинному зв`язку із виникненням події цієї пригоди.

Варіант №2. Комплекс вихідних даних, який базується на показах підозрюваного ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_13 . Для заданого комплексу вихідних даних зазначеного в постанові про призначення судової експертизи у даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_6 з технічної точки зору, невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається, і його дії не знаходяться у причиному зв`язку із виникненням події цієї пригоди.

У діях водія автомобіля «Daf» ОСОБА_6 убачається невідповідність вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України, яка не знаходиться у причинному зв`язку із виникненням події цієї пригоди.

У комплексі вихідних даних, зазначеному в постанові про призначення судової експертизи, відсутні дані щодо того, чи були увімкнені на автомобілі «МАН» з причепом задні габаритні ліхтарі, світова аварійна сигналізація та встановлений знак аварійної зупинки транспортного засобу, тому, провести дослідження та вирішити питання чи відповідали дії водія ОСОБА_8 вимогам п.п. 19.4, 9.10 та 9.11 Правил дорожнього руху України і чи знаходяться вони в причинному зв`язку із виникненням події цієї пригоди, експертним шляхом не виявляється можливим.(т.2, а.с.176-192)

В ході дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, стороною захисту висказувались усні зауваження щодо деяких письмових доказів, які відображені в журналі судового засідання. При цьому яких-небудь клопотань щодо недопустимості доказів заявлено не було.

Однак в ході промови у судових дебатах, захисник просив суд звернути увагу на те, що підставою для оголошення підозри ОСОБА_6 став висновок експерта №20-3558 від 19 травня 2020 року в якому зазначено, що дії ОСОБА_6 - а саме порушення правил дорожнього руху, знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП - отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

При цьому під час здійснення досудового розслідування слідчий взагалі не призначив транспортно трасологічну експертизу та оголосив підозру ОСОБА_6 без встановлення одного з головних питань ДТП - а якими взагалі частинами транспортних засобів автомобіля «DAF» д/з НОМЕР_12 ні з причепом НОМЕР_3 , автомобіль « MAN д/з НОМЕР_4 » та автомобіля «RENAULT» д/з НОМЕР_13 » сталося зіткнення, та під яким кутом чи прямолінійно відбулося зіткнення.

Під час проведення слідчого експерименту його учасники надали протилежні відомості - ОСОБА_6 про контактування транспортних засобів на його полосі руху, а свідок ОСОБА_23 - контактування взагалі за межами проїзної частини дороги ( що суперечить розташуванню транспортного засобу за схемою до протоколу огляду місця ДТП). За висновком даної експертизи не встановлено, чи мало місце вторинне контактування транспортних засобів автомобіля « MAN д/з НОМЕР_4 » під керуванням свідка ОСОБА_8 та автомобіля «RENAULT» д/з НОМЕР_13 » під яким і знаходився потерпілий, так як навіть авто технічного дослідження експертом автомобіля «RENAULT» д/з НОМЕР_13 » на предмет наявності на ньому пошкоджень від зіткнення в задній частину кузова не було здійснено. Дані розбіжності та прогалини можливо було усунути тільки в результаті проведення транспортно-трасологічної експертизи.

Результати проведеної авто технічної експертизи, на підставі якої було оголошено підозру ОСОБА_6 викликають сумніви.

Так, відповідно до складеної схеми ( в самому протоколі будь які записи не здійснені - лише посилання на схему, яка є лише додатком до протоколу) під цифрою «6» мається позначення «Автомобіль MAN д/з НОМЕР_4 » а під цифрою «5» мається позначення « Автомобіля «RENAULT» д/з НОМЕР_13 ». Згідно з оголошеною підозрою, первинне контактування було здійснено з причепом та автомобілем MAN д/з НОМЕР_4 . Відповідно до тексту складеної підозри, таке ж підтверджують фотознімки до протоколу огляду місця події. Таким чином складена схема суперечить фотознімкам до протоколу огляду місця події. 14.08.2020 року, за ухвалою Роздільнянського районного суду від 17.07.2020 року, було здійснено додатковий допит свідка ОСОБА_8 , який приймав участь в огляді місця ДТП та який підтвердив, що в схемі до протоколу огляду мається помилка, - не вірно позначено розміщення транспортних засобів учасників ДТП.

Сам слідчий, в порушення «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», при наданні вихідних даних для експертного дослідження не усунув помилку, а сам експерт будь яких запитань по даному факту на заявив та надав висновок, що не відповідає матеріалам справи. Дана обставина викликає сумнів у неупередженості експерта при наданні вказаного висновку та, як наслідок - вказує на недопустимість саме цього доказу.

Потерпілий ОСОБА_4 був допитаний слідчим 07.06.2019 року, та в ході допиту не надав ніяких відомостей про існування знака «Аварійна зупинка» ( те ж саме і під час допиту свідка ОСОБА_23 ), однак в постанові від 07.05.2020 року про залучення експерта для проведення авто-технічної експертизи, в вихідних даних вже надано відомості про наявність знака «Аварійна зупинка», однак даних відомостей, згідно з наявними у слідчого матеріалами, на той час не могло навіть у нього бути.

Окрім того, слідчий, при об`єктивній відсутності під час огляду місця ДТП знака «Аварійна зупинка» та будь яких його частин та механізмів, не вказав цю обставину в постанові про призначення авто технічної експертизи по обставинам ДТП, також ним не було вказано про протиріччя в показах свідка та потерпілого та результатах огляду місця ДТП - по місцю зіткнення транспортних засобів.

Питання правдивості показів свідка та потерпілого по місцю зіткнення транспортних засобів, в зв`язку з знаходженням транспортного засобу підозрюваного в його полосі руху, експертом взагалі не досліджувалося.

Таким чином експертиза була призначена без проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 , що при протилежних показах підозрюваного та потерпілого і свідка, що підтвердилося і в ході їх допиту в залі судового засідання є не допустимою, і висновки даної експертизи не можуть бути покладені в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

В подальшому за його клопотанням були проведенні додатковий огляд місця події за участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 та проведено слідчій експеримент за їх участю та участю ОСОБА_6 .. Свідком надано для долучення до матеріалів кримінального провадження кольорові фото з місця ДТП, де видно, що автомобіль «DAF» д/з НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_3 знаходиться в своїй полосі руху та на узбіччя не виїздив, та за даним автомобілем, на відстані приблизно 1 метр від краю проїзної частини дороги мається слід первинного контактування транспортних засобів. Після чого на підставі отриманих даних було проведено комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу обставин ДТП за №628-А від 27.11.2020 з декількома варіантів.

П.4 висновку даної експертизи фактично спростовуються покази потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 про знаходження його транспортного засобу за межами смуги руху обвинуваченого ОСОБА_6 , так як, відповідно до висновку експерта, місце зіткнення частково знаходиться на крайній правій смузі руху (на смузі руху ОСОБА_26 ) - що повністю підтверджує покази обвинуваченого, та узгоджується зі схемою до протоколу огляду місця ДТП. Відповідно до п.9 (варіант2) висновку даної експертизи обвинувачений ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути наїзду на автомобіль свідка ОСОБА_8 , а відповідно п.п.10, 11 (варіант2) цієї ж експертизи дії обвинуваченого ОСОБА_6 не знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної події, в ході якої були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .

Таким чином, на підставі зазначеного, сторона захисту адвокат ОСОБА_14 просив суд визнати недопустимим доказом висновок автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобіля "DAF", д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 з автомобілем МАН", д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 , за №20-3558 від 19.05.2020 року, при ухвалені вироку врахувати п.10, п.11 (варіанту 2) висновку проведеної за його клопотанням, комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи обставин ДТП за №628-А від 27.11.2020, відповідно до яких ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути наїзду на автомобіль свідка ОСОБА_8 ; дії обвинуваченого ОСОБА_6 не знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної події, в ході якої були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 . На підставі чого просив виправдати його підзахисного ОСОБА_6 (т.2, а.с.230-235)

Такі доводи сторони захисту, суд не сприймає та відхиляє їх, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини

У частині другій вказаної статті перелічені випадки, які свідчать про істотність порушення прав та свобод людини, а саме: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.

Таким чином суд має чіткі критерії, які відмежовують поняття допустимого доказу від недопустимого.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» зі змінами, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Порядок кримінального провадження визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно до ч.1 ст. 69 КПК України визначено поняття експерта. Висновок експерта повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження (ст. 101 КПК України).

Підставою для визнання висновку авто-технічної експертизи №20-3558 від 19.05.2020 року недопустимим доказом, на думку сторони захисту є те, що експертиза була призначена без проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 , а при її проведені експертом були враховані лише покази потерпілого ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_27 .

Суд вважає, що підстав для визнання висновку автотехнічної експертизи №20-3558 від 19.05.2020 року недопустимим доказом суд не вбачає. Адже, зазначена експертиза проведена, на підставі постанови слідчого, проведена експертом, який працює на посаді провідного судового експерта сектору автотехнічних досліджень, має повну вищу технічну освіту. Експертом зазначено, під час проведення дослідження він керувався вихідними даними, наданими слідчим, а саме: первинним оглядом місця ДТП, висновками експертів автотехнічного дослідження технічного стану автомобілів, показами потерпілого та свідка.

Те, що експертиза була призначена без проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 , не може свідчити про недопустимість доказу, адже таке не відповідає визначеним законодавцем критеріям визнання доказу недопустимим.

Крім того, суд зауважує, що 10.03.2023 року стороною обвинувачення відповідно до вимог статті 338 КПК України було змінено обвинувачення стосовно ОСОБА_6 відповідно до якого висновок авто-технічної експертизи №20-3558 від 19.05.2020 року взагалі не враховувався, а в основу зміненого обвинувачення покладені висновки комплексної транспортно-трасологічної та автомеханічної експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди № 628-А від 27.11.2020року, а тому висновок паопередньої експертизи не впливає на розгляд кримінального провадження по суті.

Крім того, суд відхиляє посилання захисника, на те, що транспортний засіб свідка ОСОБА_8 на момент огляду ДТП, знаходився посередні дороги колії по якій здійснював рух автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , і саме це стало причиною ДТП, оскільки після ДТП місце розташування транспортних засобів змінювалось в зв`язку з необхідністю надання медичної допомоги учасникам ДТП та тушіння пожежі.

Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_25 під час дорожньо-транспортної пригоди присутні не були, мають безпосереднє відношення до об`єкту підвищеної небезпеки з вини якого сталось ДТП, а тому є зацікавленними в результаті розгляду кримінального провадження на користь обвинуваченого ОСОБА_6 , а відтак їх покази судом не були враховані.

Відповідно до висновку комплексної транспортно-трасологічної та автомеханічної експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди № 628-А від 27.11.2020року відповідно до якого невідповідність в діях водія ОСОБА_6 вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України з технічного точку зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Вказана експертиза проведена з урахуванням всіх додаткових доказів наданих стороною захисту, а версія ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 не може бути врахована судом з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 85 КПК, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. А згідно ст. 86 КПК, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані в кримінальному провадженні докази в своїй сукупності, у суду немає підстав сумніватися в достовірності висновків проведених у справі експертиз, в тому числі експертизи, проведеної за клопотанням сторони захисту, оскільки всі вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними фахівцями, що володіють спеціальними знаннями для вирішення постановлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи, експертні висновки не суперечать іншим, зібраним по справі доказам та є науково обґрунтованими.

У суду немає підстав для визнання недопустими вищезазначених доказів, наданих стороною обвинувачення, оскільки їх збір та фіксація відповідають нормам КПК України, всі наявні докази узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи та є такими, що повністю доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Таким, чином суд вважає, що вищенаведені докази в сукупності повністю доводять порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, а саме - п. 10.1) перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 2.3 «б») водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Частина 1 статті 8 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 ст.9 КПК встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 17 КПК визначає поняття презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яке покладається на сторону обвинувачення, що має довести винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стаття 20 КПК закріплює право на захист та у ч.1 визначає, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення. Право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином суд, оцінивши кожний із доказів, наданих стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 , у інкримінований період вище зазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України, оскільки останній дійсно вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Підстав для виправдання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.1 ст.286 КК України, який відповідно до ст.12 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину) є злочином невеликої тяжкості.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минули три роки.

Призначаючи покарання суд приймає до уваги, що на момент ухвалення вироку закінчився строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, оскільки вчинений ОСОБА_6 злочин відноситься до злочину невеликої тяжкості з моменту його вчинення пройшло три роки (ст.49 КК України).

Оскільки ОСОБА_6 не визнав себе винуватим у вчиненні даного злочину, клопотання про закриття кримінального провадження за строком давності суду не подавав, суд вважає, що у відношення нього слід винести обвинувальний вирок, звільнивши його на підставі ч.5 ст.74 КК України від покарання.

Крім того потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 27 623 гривень та моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень. Мотивуючи свої позовні вимоги цивільний позивач вказав, що врезультаті вказаної дорожньо-транспортної події, йому, який на момент ДТП здійснював огляд автомобілю «RENAULT», д/з НОМЕР_13 та перебував під зазначеним автомобілем, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої травми лівого надп`яткового-гомілкового суглобу, яка поєднує: поширену забито-рвану рану і садна з боку тильної поверхні стопи, перелом обох кісточок і при середньої клиноподібної кістки з вивихом стопи, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Протиправні дії ОСОБА_6 призвели до його госпіталізації, під час якої, через недостатнє державне фінансування закладів охорони здоров`я, він був вимушений понести витрати на придбання лікарських засобів та медичних виробів, що підтверджується відповідними квитанціями, лікарськими рецептами та іншими медичними.

Також він звертався до Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка Національної Академії медичних наук України» та знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.04.2021 по 30.04.2021 з діагнозом: посттравматичний деформуючий артроз лівого гомілково-стопного суглоба ІV ст. Стан після хірургічних втручань. Плоска деформація обох стоп. Йому було здійснене наступне лікування: Огляд, інструментальні та лабораторні дослідження. Хірургічне втручання 07.04.2021 Коригуючий артродез лівого гомілковостопного суглоба, фіксація гвинтами. Післяопераційні рани загоюються вторинним натягом. Медикаментозна терапія (левофлоксацін, цефтріаксон, гентаміцін, орзол, НПЗЛ, флуконазол), ЛФК, перев`язки. Ліва н/кінцівка іммобілізована пов`язкою «Сапожок» з Scotch cast. Ходить він може тільки за допомогою милиць без навантаження на ліву н/кінцівку.

Під час всього курсу лікування ним були здійснені матеріальні витрати на ліки, загалом витрати на лікування склали 27 623 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять три) гривні 78 копійок.

Крім того, потерпілий ОСОБА_4 вважає, що вищезазначеними діями обвинуваченого, йому було завдано, крім матеріальної, й моральну шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з травмами ніг, оскільки він був змушений перенести хірургічне втрачання та провести в закладі охорони здоров`я тривалий час. Він постійно відчував та продовжує відчувати на теперішний час болі в області отриманих травм, втратив можливість самостійно пересуватися.

Окрім того, він переніс сильний стрес, який, сукупно з постійним фізичним болем та стражданнями, також вплинув на стан здоров`я, зокрема викликав порушення сну, швидку втомлюваність, пасивність, пригніченість, нервозність, дратівливість, фіксованість на негативних переживаннях, тривогу з приводу власного стану здоров`я та стану здоров`я членів сім`ї, втрату працездатності та порушенні його звичайного способу і ритму життя.

Він є законослухняним, добропорядним, доброчесним громадянином, має бездоганну репутацію. До вказаних подій жодного разу не зустрічався зі злочинними діями з боку інших осіб, а тому в нього відбувся величезний сплеск негативних емоцій, чим було порушено звичайний спосіб і ритм життя.

Він по сьогоднішній день, тобто вже протягом трьох років, не може відновити свій звичайний спосіб і ритм життя.

З огляду на вищезазначене, враховуючи характер протиправних дій та особу обвинуваченого, характер понесених потерпілим моральних страждань, розмір моральної шкоди завданої обвинуваченим, він як потерпілий, оцінює в 500 000 (сто тисяч) гривень, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_4 свій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, просив їх задовольнити повністю, в частині заявлених вимог щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, відмовився.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 та його представник захисник ОСОБА_14 позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на необґрунтованість цивільного позову, з огляду на наступне.

Так, в позовній заяві не викладені обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги і не надано доказів, що б підтверджували дані обставини. ОСОБА_6 оголошена підозра у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України тобто спричинення тілесних ушкоджень з використанням джерела підвищеної небезпеки. Але в додатках до цивільного позову не має будь яких документів, що б підтверджували ідентифікацію транспортного засобу, за участю якого сталася ця транспортна подія, та саме головне хто є власником даного транспортного засобу. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода що спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки. Однак в обвинувальному акті не зазначеного власника джерела підвищеної небезпеки. За наданими суду документами повинна бути визнана невинуватість ОСОБА_6 , а тому він не може бути визнаний цивільним відповідачем за даним обвинувальним актом та нести відповідальність.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілим ОСОБА_4 позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Згідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Суд, належним чином дослідив матеріали, долучені цивільним позивачем до цивільного позову на обґрунтування позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди, та вважає їх обґрунтованим з урахуванням тяжкості заподіяної шкоди здоров`ю потерпілому, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої травми лівого надп`яткового-гомілкового суглобу, яка поєднує: поширену забито-рвану рану і садна з боку тильної поверхні стопи, перелом обох кісточок і при середньої клиноподібної кістки з вивихом стопи, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, у зв`язку з чим він переніс декілька хірургічних операцій та продовжує відчувати значний фізичний біль і вимушений проходити і надалі довготривале лікування. Як наслідок, втратив можливість самостійно пересуватися й ходить тільки за допомогою милиць без навантаження на ліву н/кінцівку.

Тому, досліджені судом докази, а саме: копії виписок із історії хвороб, листи призначень, копії чеків про оплату, суд визнає належними доказами понесення потерпілим витрат, які пов`язані з його доставлянням до лікувального закладу, подальшими розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого. На належність цих документів, як письмових доказів на обґрунтування розміру матеріальної шкоди, суд зазначає наступне, так перелік отриманих послуг відповідає наданим та отриманим послугам та відповідному медикаментозному лікуванню. Також потерпілим був наданий перелік медикаментів, які застосовувались під час медикаментозного лікування, які повністю узгоджуються з наданими листами інтенсивної терапії та історіями хвороби (т.1, а.с. 187-207).

Відтак, суд вважає встановленим та документально підтвердженим той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілим ОСОБА_4 понесено витрати пов`язані з його лікуванням у сумі 27 623 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять три) гривні 78 копійок, про що надано належні та допустимі докази.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, визначаючи розмір грошового відшкодування з обвинуваченого на користь ОСОБА_4 , суд враховує, що ОСОБА_4 переніс сильний стрес, який, сукупно з постійним фізичним болем та стражданнями, також вплинув на стан здоров`я, зокрема викликав порушення сну, швидку втомлюваність, пасивність, пригніченість, нервозність, дратівливість, фіксованість на негативних переживаннях, тривогу з приводу власного стану здоров`я та стану здоров`я членів сім`ї, втрату працездатності та порушенні його звичайного способу і ритму життя. Сам лише факт порушення правил дорожнього руху учасником дорожнього руху призводить до тривоги з приводу майбутнього, оскільки ОСОБА_4 , працюючи водієм, постійно взаємодіє з іншими учасниками дорожнього руху. Переживши вищезазначені події, ОСОБА_4 відчуває постійну тривогу під час керування транспортними засобами, через страх нового порушення іншими учасниками дорожнього руху, які можуть призвести до повторної дорожньо-транспортної пригоди та отриманні нових травм, що знову може призвести до отримання нових травм та повторного порушення звичайного способу і ритму у всіх сферах життя, отримання фізичних та моральних страждань та постійних дискомфортів. ОСОБА_4 по сьогоднішній день, тобто вже протягом трьох років, не може відновити свій звичайний спосіб і ритм життя.

Отже, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про те, що цивільний позов, в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 у сумі 200 000 гривень що є справедливою компенсацією понесених потерпілим фізичних та душевних страждань з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Щодо заперечень висловлених стороною захисту стосовно зазначеного цивільного позову, суд робить наступні висновки.

Так, сторона захисту посилається на те, що у цивільному позові не викладені обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги і не надано доказів, які б підтверджували дані обставини; зокрема, захисник зазначає, що в додатках до позову відсутні будь-які документи, що роблять можливим ідентифікацію транспортного засобу, за участю якого сталася дорожно транспортна подія, та визначення належності даного транспортного засобу.

Суд не погоджується з таким твердженням та вважає, що воно є надуманим та таким, що суперечить доказам, наявним у матеріалах кримінального провадження.

Так, в позовній заяві зазначається, що обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи автомобілем DAF, д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення із припаркованим на правому узбіччі (за межами автодороги) автомобілем «МАН», д/з НОМЕР_4 , з причепом д/з НОМЕР_5 , котрий в свою чергу зрушив з місця та у подальшому здійснив зіткнення із припаркованим попереду у попутному напрямку на узбіччі (за межами автодороги) автомобілем «RENAULT», д/з НОМЕР_13 , під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної події ОСОБА_4 , були спричинені тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вищезазначені протиправні дії ОСОБА_6 призвели до госпіталізації ОСОБА_4 , під час якої, через недостатнє державне фінансування закладів охорони здоров`я, ОСОБА_4 , був вимушений понести витрати на придбання лікарських засобів та медичних виробів.

Так, серед додатків до позовної заяви наявна велика кількість квитанцій, рецептів лікарів, довідок, епікризів, що підтверджує факт проходження ОСОБА_29 , лікування та понесення витрат на це лікування.

Отже, суд вважає, що цивільним позивачем було досить детально викладені обставини, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги.

Також сторона захисту зазначає, що, ОСОБА_6 не був власником транспортного засобу, на якому він скоїв дорожньо-транспортну пригоду, не володів даним транспортним засобом на підставі договору оренди чи підряду, а тому він не може бути визнаним цивільним відповідачем.

Із цими доводами, суд також не погоджується і вважає, що сторона захисту намагається підмінити поняття «володільця джерела підвищеної небезпеки» та «власника джерела підвищеної небезпеки», стверджуючи, що це є тотожні за значенням поняття.

В той же час зазначені поняття є абсолютно різними за своєю правовою природою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України визначає зміст права власності а саме, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Ч. 3 ст. 397 ЦК України передбачає, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Так, враховуючи приписи п. 2.2 Правил дорожнього руху України та статті 397 ЦК України ОСОБА_6 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди правомірно володів та користувався транспортним засобом DAF, д/з НОМЕР_2 , з причепом д/з НОМЕР_3 , оскільки цей транспортний засіб фактично перебував у нього разом з реєстраційними документом на цей транспортний засіб.

Таким чином, власник транспортного засобу DAF, д/з НОМЕР_2 добровільно передав ОСОБА_6 транспортний засіб та реєстраційні документи на нього, чим передав його у правомірне володіння та користування на підставі усної домовленості.

Стороною захисту не було долучено до матеріалів справи доказів, що б свідчили про наявність укладених договорів між власником транспортного засобу та ОСОБА_6 ..

Матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_6 володів транспортним засобом DAF, д/з НОМЕР_2 неправомірно.

На момент вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 не перебував з власником транспортного засобу DAF, д/з НОМЕР_2 у трудових правовідносинах, відтак саме він має нести відповідальність за завдану ним шкоду.

Вищезазначене повністю узгоджується із судовою практикою, сформованою за результатами розгляду справ у подібних правовідносинах.

11 листопада 2021 Верховним Судом було ухвалено постанову у справі № 185/5823/20, в якій суд дійшов наступних висновків: «Положеннями статті 398 ЦК встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Тобто правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи.

За змістом пункту 2.2 із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №124 від 11 лютого 2009року; в редакції постанови Кабінету Міністрів № 1029 від 26 вересня 2011 року власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого у такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (доручення, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено судом або не зміниться воля власника, який вправі зажадати повернення власної речі від володільця.

Отже, Верховний Суд наголошує на тому, що власником, володільцем транспортного засобу може бути будь-яка правоздатна фізична особа. Вона вправі реалізовувати будь-які повноваження щодо такого автомобіля, безпосередньо не заборонені законом.».

27 вересня 2022 року Верховним Судом було ухвалено постанову у справі № 661/1355/20, у якій суд дійшов наступних висновків: «Доводи сторони захисту про те, що на відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА 2 безпідставно стягнуті витрати, пов`язані з пошкодженням транспортного засобу ВАЗ 2106 на суму 19 560,19 грн, який належав її чоловіку по довіреності, були предметом перевірки апеляційного суду та правильно не прийняті до уваги. Так, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що чоловік ОСОБА 2 хоча й не був власником транспортного засобу, проте ОСОБА 3 на законній підставі володів транспортним засобом відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху (посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб).».

08 листопада 2021 року Верховним судом було ухвалено постанову у справі № 610/2229/18, у якій суд дійшов наступних висновків: «За змістом пункту 2.2 із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 11 лютого 2009року; в редакції постанови Кабінету Міністрів № 1029 від 26 вересня 2011 року власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно Фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого у такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (доручення, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено судом або не зміниться воля власника, який вправі зажадати повернення власної речі від володільця.

Під неправомірним заволодінням майна потрібно розуміти заволодіння особою чужим майном усупереч волі його власника. Тож умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майна, є наявність відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі.

На підставі наведеного можна зробити висновок, що у разі наявності волі власника щодо передання іншій особі транспортного засобу, доказом якої є наявність у володільця реєстраційного документа на цей транспортний засіб, відсутні підстави вважати, що така особа володіє транспортним засобом неправомірно. При цьому будь- яке фактичне володіння має розглядатися як правомірне, допоки протилежне не буде встановлено судом.».

Враховуючи зазначене, суд констатує, що саме обвинувачений ОСОБА_6 є правомірним володільцем транспортного засобу DAF, д/з НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП, відтак, він в силу вимог статті 1187 ЦК України повинен відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки потерпілому ОСОБА_4 .

Таким чином, всебічно і повно розглянувши, заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов, суд дійшов переконання, що він підлягає повному задоволенню, в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди, та частковому задоволенню в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди.

Процесуальні витрати на залучення експерта під час проведення досудового слідства складають: 6280.00 гривень за проведення експертизи № 19- 1195-1196 від 08.04.2019 року; 6280.00 гривень за проведення експертизи № 19-1193-1194 від 10.03.2019 року; 980.64 гривень за проведення експертизи №20-3558 від 19.05.2020 року; 4903,50 гривень за проведення експертизи №628-А від 27.11.2020 року, загалом витрати на залучення експерта складають 18444,14 гривень, які необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-376, 392, 393,395 КПК України, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання, передбаченого ст.286 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 судом не застосовувався.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

1.Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_14 ) в якості відшкодування матеріальної шкоди 27 623,78 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять три) гривні 78 копійок.

2.Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_14 ) в якості відшкодування моральної шкоди 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єфремов Тульської області, РФ, громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у загальній сумі 18 444,14 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок чотири) гривні 14 копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Суддя: ОСОБА_1