ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/309/23 Справа № 209/1848/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000450 за апеляційною скаргою прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2023 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, ФОП, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2023 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці тобто до 03 березня 2023 року, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, ФОП.

Слідчий суддя прийшов до висновку про те, що запобіганню ризикам, наведеними в клопотанні, достатнім буде обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання цілодобово із покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вказує, що слідчий суддя не врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

- ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та у разі визнання судом винним ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, то останній може нести покарання пов`язане з позбавленням волі, а тому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказує, що слідчий суддею не було враховано, що з 05.11.2022 року підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування, залишив місце свого проживання та перестав виходити на зв`язок, у зв`язку з чим з 18.11.2022 до 05.01.2023 року перебував у державному розшуку;

- може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Вважав, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить практиці Європейського суду з прав людини в аспекті його застосування.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 , та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, яке ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.

Колегією суддів встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000450 від 25.08.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 в період часу з 00.00 до 05.00 годин 20.08.2022 року (більш точний час в ході досудового слідства не встановлено), знаходився біля нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де, як йому було достовірно відомо, зберігалися будівельні інструменти, належні ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося у вказаному нежитловому приміщенні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), по всій території України, діючи на реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи в означений час у вказаному місці, переконавшись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, шляхом демонтажу металевого листа зі стіни означеного нежитлового приміщення через утворений таким чином отвір у стіні незаконно проник до вказаного приміщення, таким чином проник до іншого приміщення, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав наступне майно: -дриль - шуруповерт акумуляторний «Дніпро М» CD-218 з акумулятором, вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 2190,96 грн.; - кутову шліфувальну машину (болгарка) «Дніпро М» GL-125S, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 1251,21 грн.; - міксер будівельний«Дніпро М» ВМ 142S, вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 2236,61 грн.; - кутову шліфувальну машину (болгарка) «Дніпро М» GL-190SЕ, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 1810,59 грн.; - електропилу ланцюгову «Дніпро М» DSE-15S, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 2399,96 грн.; - два перфоратори електричні «Дніпро М» ВН-10, вартість яких згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 4827,63 грн.; - два відбійні молотки «Дніпро М» SH-210AV, вартість яких згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 8892,72 грн.; - перфоратор акумуляторний «Дніпро М», вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 2413,82 грн.; лазерний рівень «startex-tf-hd008», вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 5152-22 від 07.09.2022 становить 5101,50 грн., тобто майно, що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_10 , чим самим заподіяв останньому майнової шкоди на загальну суму 31125 грн.

Реалізувавши свій злочинний умисел у повному обсязі, ОСОБА_8 разом із викраденим майном залишив означене приміщення та викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

19.10.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

18.11.2022 року ОСОБА_8 був оголошений у розшук в зв`язку із переховуванням від слідства та провадження зупинено.

04.01.2023 року ОСОБА_8 був доставлений в ВП№1 Кам`янського РУП та досудове розслідування відновлено.

05.01.2023 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська звернулася слідчий СВ відділення поліції №1 Кам`янського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 із клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з посиланням на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, впливу на потерпілого та свідків.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилались прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та сама по собі тяжкість інкримінованих правопорушень не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ Летельє проти Франції.

Слідчим суддею взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, працює ФОП, що свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків, сприяє слідству, частково повернув викрадене майно, не заперечує та повністю визнає свою вину, а тому для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для попередження ризиків вказаних слідчим та прокурором.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що ані слідчим, ані прокурором не було доведено обставини того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від слідства та суду, оскільки в матеріалах клопотання відсутні будь які докази того, що останній повідомлявся у передбачені КПК України способи про необхідність явки до слідчого. Крім постанови про розшук та зупинення провадження від 18.11.2022 року в якій жодним чином не доведено ухилення підозрюваного від слідства слідчому судді жодних доказів не надано. Відсутні поштові повістки, постанови про привід та будь які рапорти працівників поліції щодо необхідності здійснення відшукання або приводу підозрюваного до слідчого. З матеріалів клопотання взагалі неможливо зробити висновок, що підозрюваний переховувався від слідства, що останній розшукувався та для цього слідчим вчинялися якісь процесуальні заходи передбачені КПК України. Сама слідчий вказала в судовому засіданні, що дійсно будь яких повісток підозрюваному не надсилалося, постанов про привід підозрюваного не виносилося, останній в усній формі попереджався про необхідність явки в жовтні 2022 року але не з`явився до неї, вдома його не було тому він був оголошений в розшук.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.

На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно, до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , особи останнього, який має постійне місце проживання, характер вчинення кримінального правопорушення, отже обраний слідчим суддею підозрюваній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст. 43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

У відповідності до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.

Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2023 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4