Справа № 132/202/23
Ухвала

про закриття кримінального провадження

"02" березня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000009 від 11.01.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Червона Трибунівка, Калинівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, маючи умисел на придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у листопаді 2022 року (більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено), незаконно придбав рослини коноплі, зірвавши їх в полі неподалік свого домогосподарства, та заніс до нежилого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому, шляхом її сушіння та подрібнення, виготовив наркотичний засіб, помістивши його у прозорий поліетиленовий пакет та незаконно його зберігав у приміщенні того ж будинку для власних потреб, без мети збуту.

Під час проведення працівниками відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області 11.01.2023 о 15 год. 52 хв. обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні будинку, зверху на тумбочці, виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет з вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору, яка згідно із висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-23/781-НЗПРАП від 16.01.2023, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 134, 08 г.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Клопотання мотивує тим, що він добровільно з 17.01.2023 р. по 27.01.2023 р. пройшов курс лікування від наркоманії в КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів» (історія хвороби № 119). Також він зробив для себе належні висновки та на даний час не вживає та не виявляє бажання вживати будь-які наркотики.

Також, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, у вчиненому розкаявся. Суду повідомив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Також зазначив, що наразі жодних наркотичних засобів не вживає, зробив для себе належні висновки та добровільно звернувся в КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР», де з 17.01.2023 р. по 27.01.2023 р. пройшов курс лікування від наркоманії.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечував з огляду на те, що дійсно наявні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Заслухавши заявлене обвинуваченим клопотання, думку учасників судового провадження з приводу зазначеного клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.1 ст. 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» звільняється від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК України за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених ч. 4 ст. 307 та ч. 4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Згідно з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.11.2021 у справі № 357/11205/19, добровільним у контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію в такої особи може бути встановлено вперше.

Крім того, як зазначила ОП ККС ВС, норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною. Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим, якщо порівняти, наприклад, із захворюванням на алкоголізм. Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавець не обмежив застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії, можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування. ОП ККС ВС вважає, що причини, які передували зверненню особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»). Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Згідно долученої прокурором довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» №1/1-138 від 01.03.2023 р., ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в даному закладі з 17.01.2023 р. по 27.02.2023 р, з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів. Відповідно до МКХ-10, терміну «наркоманія» немає, діагноз трактується: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин з уточненням однієї чи декількох речовин.

За відсутності визначення діагнозу «наркоманія» у національному класифікаторі НК 025:2019 «Класифікатор хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я», затвердженому наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 13.12.2019 № 677 (на цей час діє національний класифікатор НК 025:2021 «Класифікатор хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я», затверджений наказом Міністерства економіки України від 04.08.2021 № 360-21, далі - НК 025:2021), слід виходити з нормативного визначення наркоманії, яке міститься у ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» (далі - Закон).

Згідно з указаною нормою Закону наркоманія - це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію, - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Перелік розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин має позначення (П0-Р19) та міститься у класі 5 розділу 5 11К 025:2021.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 671/897/21.

Враховуючи вищезазначене, розглянувши заявлене обвинуваченим клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно звернувся до медичного закладу для лікування в період з 17.01.2023 р. по 27.01.2023 р., суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 слід задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, закривши кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області № 13285/23 від 13.01.2023 року накладено арешт на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження щодо арешту вищевказаного майна, відпала, а тому, арешт вказаного майна слід скасувати.

Долю речових доказів, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 284 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 309 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 11.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України закрити у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 1510,24 грн.

Скасувати арешт з майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області № 132/85/23 від 13.01.2023 року.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000009 від 11.01.2023 року, а саме наркотичну речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою 134,08 г, насіння та деформоване насіння оливкового та коричневого кольорів з мозаїчним малюнком, масою 34,06 г дозріле насіння рослини роду Коноплі Cannabis, яке до наркотичних засобів не відноситься, які упаковано у спеціалізований пакет «Україна МВС експертна служба» № 4053327 та здано на зберігання до камери зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: