Справа № 529/1251/22
Провадження № 1-кп/529/87/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000909 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ісківці, Лохвицького району, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, -

встановив:

Відповідно до обвинувального акта, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2022 №3 рядового ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду радіотелефоніста 3 стрілецької роти. Військова частина НОМЕР_1 передана в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та 02.05.2022 відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2022 №136 прибула в Харківську область для виконання завдань за призначенням.

Однак, рядовий ОСОБА_4 в порушення ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 28-32, 37, 127-130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 02.05.2022 близько 14 год. 00 хв., знаходячись в пункті тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 , передмісті АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира 32 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 №12ДСК від 02.05.2022, щодо вибуття в район н.п. Цапівка Одноробівка Баранівка, доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою у межах своїх повноважень, з дотриманням належної форми і порядку його віддання, чим підірвав боєготовність та боєздатність 3 стрілецької роти 32 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 відкрито відмовився виконати наказ начальника вчиненого в умовах воєнного стану (непокора), чим вчинив, злочин передбачений ч. 4 ст.402 КК України.

В ході судового розгляду 22.03.2023 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в якій зазначені формулювання обвинувачення, його правова кваліфікація, вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, беззастережно визнав свою винуватість у непокорі, тобто відкритій відмові виконувати наказ начальника вчиненого в умовах воєнного стану.

Також в угоді зазначене узгоджене прокурором і обвинуваченим покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України у виді службового обмеження строком 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави 20 %. При цьому, під час відбування даного покарання обвинувачений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Також сторони угоди погодилися з наслідками укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідками її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник просили затвердити угоду. Обвинувачений, вказав, що дійсно події зазначені у обвинувальному акті мали місце, вину визнає, наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Крім того 03.04.2023 до суду подано заяву ОСОБА_6 про повернення розміру застави 49 620 грн., яка була нею внесена на виконання ухвали слідчого судді, якою визначено розмір застави ОСОБА_4 . Дане питання просить розглянути у її відсутність.

Заслухавши сторін угоди, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором укладена щодо вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого завдано шкоду лише суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що укладення угоди між сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Речові докази та витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням під час досудового розслідування експертиз, по справі відсутні.

Щодо клопотання про повернення застави суд зазначає наступне.

Згідно зі ч. 1, 2, 11 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 р. № 27) визначено механізм внесення, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов`язків, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи:

-заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку;

-засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;

-копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжне доручення про повернення коштів.

Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних доручень територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.

Як вбачається з копії квитанції від 30.09.2022 на рахунок ТУ ДСА в Полтавській області ОСОБА_6 внесена застава в розмірі 49620 грн.

Отже, враховуючи норми законодавства, заява ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 468, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.03.2023 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил і обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000909 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження строком 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

Під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Запобіжний захід у вигляді застави скасувати.

Заставу у розмірі 49 620 грн, внесену заставодавцем ОСОБА_6 , на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30.09.2022 у справі № 552/1656/22, на підставі квитанції від 30.09.2022 (код квитанції: 0.0..1) повернути заставодавцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за банківськими реквізитами, які будуть повідомленні нею у заяві до ТУ ДСА України в Полтавській області.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання під вартою ОСОБА_4 з 30.09.2022 по 04.10.2022 включно.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд засудженим, його захисником з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Головуюча: ОСОБА_1