Номер провадження:1-кс/521/3889/22
УХВАЛА
02 листопада 2022 року м. Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.10.2022 до ЧЧ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона просить вжити заходів до невстановленої особи, яка 25.10.2022 приблизно о 12:00 годин, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в нанесенні ударів кулаком по обличчю, в умовах воєнного стану, відкрито викрала грошові кошти в сумі 150 євро, 150 доларів та 2500 гривень, чим спричинила матеріальний збиток на зазначену суму.
25.10.2022 під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено зошит з рукописним текстом зі слідами речовини бурого кольору, 1 слід пальця руки, 2 сліди фрагменту долоні, 1 змив на марлевий тампон з підлоги кухні, 1 змив на марлевий тампон зі стіни в кухні.
Постановою від 25.10.2022 року вилучене майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, підставою для накладення арешту на майно є збереження речових доказів.
Слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.
Власник майна в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, свого ставлення до клопотання слідчого не висловив.
Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про його задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1,3,4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, з метою збереження речового доказу та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно: зошит з рукописним текстом зі слідами речовини бурого кольору, 1 слід пальця руки, 2 сліди фрагменту долоні, 1 змив на марлевий тампон з підлоги кухні, 1 змив на марлевий тампон зі стіни в кухні., яке вилучено під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши володіти, користуватись, розпоряджатись цим предметом.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий судя ОСОБА_1