Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6205/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185, ст.49 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирів кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 серпня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 389 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 серпня 2022 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрито.
Позовну заяву потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
Речові докази у кримінальному провадженні після набрання ухвалою законної сили: мопед «Хонда Леад», 1988 р.в., переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 повернути законному володільцю ОСОБА_9 велосипед GIANT, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_10 ухвалено повернути законному володільцю ОСОБА_10 .
Рішення суду щодо нестягнення процесуальних витрат з ОСОБА_8 мотивовано тим, що у відповідності до ст. 124 КПК України «Розподіл процесуальних витрат» процесуальні витрати покладаються лише на обвинувачених, щодо яких ухвалено обвинувальний вирок. Це єдина норма права, яка передбачає саме розподіл процесуальних витрат. ОСОБА_8 не є такою особою, жодна норма закону не передбачає можливості стягнення таких витрат з особи, щодо якої кримінальне провадження закривається, а суд відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду щодо ОСОБА_11 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.1 85, ч.2 ст.389 КК України змінити в частині вирішення питання про процесуальні виграти. Стягнути з ОСОБА_11 в дохід держави витрати на залучення експерта в сумі 441 грн. 26 кон. Зазначає, що вказана ухвала підлягає зміні в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що матеріали кримінального провадження містять дані про процесуальні витрати на залучення експертів в загальному розмірі 441 грн. 26 коп., однак, враховуючи, що у відповідності до ст. 124 КПК України процесуальні витрати покладаються лише на обвинувачених, щодо яких ухвалено обвинувальний вирок, суд не стягнув з ОСОБА_11 на користь держави витрати. Питання поняття та розподілу процесуальних витрат в кримінальному провадженні, у тому числі пов`язані з залученням експерта, регулюються положеннями ст. ст. 122, 124-126 КПК України. Положення ст. 126 КПК України про те, що суд вирішує питання про судові витрати вироком або ухвалою є загальними. Приписами КПК України не обмежено процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 598/1781/17 від 17.06.2020). Аналіз норм КПК України, зокрема глави 8, дозволяє прийти до висновку, що не стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе лише у випадках ухвалення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження за реабілітуючими підставами.

Прокурор під час апеляційного розгляду провадження частково підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора, просила ухвалу суду змінити, а витрати віднести на рахунок держави.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 124 КПК України «Розподіл процесуальних витрат» процесуальні витрати покладаються лише на обвинувачених, щодо яких ухвалено обвинувальний вирок.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 598/1781/17 від 17.06.2020, КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Разом з цим згідно правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Вказаний висновок зроблений з урахуванням всіх положень кримінального процесуального закону та вищевказаного правового висновку Великої палати Верховного Суду у справі № 598/1781/17 від 17.06.2020.
Суд зазначених вимог закону при ухваленні рішення дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою суду від 17.08.2022 ОСОБА_12 звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.389 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Витрати на залучення експертів згідно обвинувальних актів у кримінальних провадженнях становлять 441 грн. 26 коп.

Таким чином враховуючи вище наведені положення, витрати на проведення екпертизи в даному випадку не підлягають стягненню з ОСОБА_8 .

З огляду на викладене суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_8 витрат на проведення експертиз у зв`язку із закриттям кримінального провадження за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а фактично відніс їх на рахунок держави, не дивлячись на те, що не зазначив це в резолютивній частині ухвали, з чим також погоджується колегія судді апеляційного суду.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 серпня 2022 року про закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 389 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, морже бути оскаржена до Верховного Суду на протязі трьох місяців з моменту оголошення.

Судді: