ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5733/22 Номер провадження 11-сс/814/1293/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001247 від 01.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя вказав, що матеріали клопотання не містять відомостей про те, що ідентифікаційні номери двигуна, шасі або кузова автомобіля «Wolkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 піддавались заміні або є підробленими.Та зазначив, що транспортний засіб разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключем не підпадають під ознаки, вказані ст.98 КПК України, а тому відсутні підстави для накладення арешту в даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою:

-накласти арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 ; металевий ключ від зазначеного вище транспортного засобу; свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 ; двигун № НОМЕР_3 від транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 ;

- визначити місцем зберігання двигуна № НОМЕР_3 від транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 - штрафний майданчик Кременчуцького РУП (вул. 29 Вересня, буд. 6);

-транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 (без двигуна № НОМЕР_3 ), металевий ключ від транспортного засобу, свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 повернути на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_7

- заборонити відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином вищевказаним майном, оскільки це може призвести до негативних наслідків. які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зазначає, що двигун № НОМЕР_3 від транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 перебуває в розшуку в базі даних «Інтерпол», та з цих підстав визнаний речовим доказом і підлягає арешту з метою його збереження.Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, однак, слідчий суддя не наклав арешт ні на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 та ключ до нього, свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 , ні на сам двигун № НОМЕР_3 , не зважаючи на той факт, що в провадженні призначене криміналістичне дослідження номера двигуна.

Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час апеляційного розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явились та заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Положеннями ч. 4 ст. 405КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення не в повній мірі було враховано наведені положення КПК України та практики Європейського Суду.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що в провадженні сектору дізнання Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №0001247 від 01.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 30.09.2022 приблизно о 16:50 на території Територіального сервісного центру 5342 регіонального сервісного центру МВС у Полтавській області, під час реєстрації ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), власного транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_4 , в процесі перевірки працівником ТСЦ 5342 було встановлено, що двигун від зазначеного транспортного засобу знаходиться в розшуку «Інтерполу».

30.09.2022 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_4 ; металевий ключ від зазначеного вище транспортного засобу; свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 .

01 жовтня 2022 року старшим дізнавачем сектору дізнання КРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 винесено постанову про визнання речовими доказами: транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 ; металевий ключ від зазначеного вище транспортного засобу; свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 .

03 жовтня 2022 року прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 04.06.2022, а саме: транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_4 ; металевий ключ від зазначеного вище транспортного засобу; свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 з метою збереження речових доказів з забороною відчуження, розпорядження будь-яким чином та використання вищевказаного майна, оскільки це може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Просив залишити на зберіганні двигун № НОМЕР_3 від транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 - на штрафному майданчику Кременчуцького РУП (вул. 29 Вересня, буд. 6);транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 (без двигуна № НОМЕР_3 ) повернути на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_7 ; металевий ключ від зазначеного вище транспортного засобу, свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 - в матеріалах кримінального провадження.

Прокурор мотивує своє клопотання тим, що вищевказане майно визнане доказом у кримінальному провадженні № 0001247 від 01.10.2022, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, а його відчуження третім особам чи приховування від органу досудового розслідування негативно вплине на повноту та об`єктивність досудового слідства, в кримінальному провадженні існують розумні підозри вважати, що це майно є доказом злочину та воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, учасники кримінального процесу матимуть змогу його відчужити, знищити або ж приховати з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора вказав, що вказаний транспортний засіб разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключем не підпадають під ознаки, вказані в ст.98 КПК України.

Під час апеляційного перегляду було встановлено наявність мети арешту майна, виявленого та вилученого під час проведення огляду 04.10.2022, а саме: збереження речових доказів для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Колегія суддів бере до уваги, що двигун № НОМЕР_5 від транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_4 перебуває в розшуку у базі даних «Інтерпол» та визнаний речовим доказом, а тому підлягає арешту з метою його збереження та проведення криміналістичного дослідження номера двигуна.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вилучене майно, як самостійно, так і в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами має суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину та відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладених вище обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора -задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , оскільки під час апеляційного перегляду було доведено необхідність накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 30.09.2022 в ході огляду місця події з метою забезпечення його збереження, оскільки постановою дізнавача від 01.10.2022 визнано речовим доказом, як це передбачено ст.98 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2022 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити та накласти арешт з забороною права на відчуження, розпорядження та користування на наступне майно: транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_4 ; металевий ключ від зазначеного вище транспортного засобу; свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 , двигун № НОМЕР_3 від транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 .

Двигун № НОМЕР_3 від транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 залишити на зберігання на штрафному майданчику Кременчуцького РУП (вул. 29 Вересня, буд. 6);

Транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 (без двигуна № НОМЕР_3 ), металевий ключ від транспортного засобу; свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 повернути на відповідальне зберігання власнику- ОСОБА_7 .

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_9