печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3., при секретарі ОСОБА_4., за участю адвоката ОСОБА_5., прокурора ОСОБА_6., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5. в інтересах ОСОБА_1 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000752, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5. в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на повідомлення про підозру від 14 вересня 2022 року ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000752 від 10.09.2021 р.. В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_5. зазначає, що 14 вересня 2022 року старшим слідчим ОСОБА_7., за погодженням з прокурором другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Того ж дня, 14.09.2022 року старший слідчий ОСОБА_7.. письмове повідомлення про підозру ОСОБА_2 від 14.09.2022 р. направила адвокату ОСОБА_5 на електронну пошту та на месенджер «Telegram». Сторона захисту вважає, що старшим слідчим ОСОБА_7. не дотримано процесуального порядку повідомлення про підозру, передбаченого статтями 276 - 279 КПК України, а тому повідомлення про підозру ОСОБА_1 повинно бути скасоване. В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5., скаргу підтримала з викладених у ній підстав, просила задовольнити. Прокурор ОСОБА_6. в судовому засіданні подав заперечення на скаргу, в яких просив у задоволенні скарги відмовити. Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку. Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000752 від 10.09.2021 за підозрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000752 від 10.09.2021 здійснюється Офісом Генерального прокурора. Старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ ДБР ОСОБА_7 14.09.2022 повідомлено про підозру ОСОБА_1 у скоєнні кримінального іравопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України. Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вищевказаних процесуальних норм. Відповідно до ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав. Згідно ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення. Статтею 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Так, повідомлення про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.09.2022 року складено Старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ ДБР ОСОБА_7 з додержанням вимог ст. 276, 277 КПК України. Так, як на підставу для скасування підозри захисник посилається на те, що старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ ДБР ОСОБА_7. не було дотримано встановленої процесуальної процедури, орган досудового розслідування не забезпечено передбачену КПК України процедуру виклику суб`єкта міжнародних правовідносин, таких письмових доказів, матеріали кримінального провадження не містять, тому незаконність дій слідчого не треба підміняти припущеннями про умисне переховування ОСОБА_1 від національного правоохоронного органу. Орган досудового розслідування не забезпечив передбачену КПК України процедуру вручення повідомлення про підозру ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження № 0000752, відомості про яке внесенні до ЄРДР 10.09.2021 р., оскільки письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1 , органу досудового розслідування необхідно було проводити за спеціальною процедурою, звернувшись з відповідним клопотанням про надання правової допомоги до Бельгії, як то регламентовано ч. 7 ст. 135 КПК України, щодо обов`язку вручення повідомлення про підозру особі, яка проживає за кордоном, згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого, за допомогою дипломатичного (консульського) представництва. Разом з тим, як стверджує сторона захисту, ОСОБА_1 постійно проживає за кордоном, у місті Брюссель, Бельгія, а тому вручення йому письмового повідомлення про підозру мало здійснюватися в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України, тобто згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

На підтвердження своїх доводів скаржником додано копії документів іноземною мовою. Однак, вказані документи не перекладені на українську мову, що унеможливлює з`ясування їх змісту; документи не легітимізовані у відповідності до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, яка набрала чинності для України 22.12.2003.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого ст. 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до ст. 4 Конвенції передбачений в ч. 1 ст. 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що подається до цієї Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Конвенції заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала нокумент, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або птампу, якими скріплений документ.

Відсутність апостилю унеможливлює з`ясування автентичності наданих документів.

За твердженнями адвоката ним зокрема надано договір оренди, який начебто підтверджує факт оренди ОСОБА_1 помешкання у місті Брюссель, Бельгія. Разом з тим, факт оренди помешкання у певній країні не засвідчує факт постійного місця проживання особи у такій країні за відсутності відповідної реєстрації у компетентних міграційних органах зазначеної країни. Стороною захисту також не надано доказів перебування ОСОБА_1 на консульському обліку у Королівстві Бельгія та внесення інформації про місце проживання або перебування ОСОБА_1 до відомчої інформаційної системи.

Так, згідно з п. 2 Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2020 № 85, консульський облік - вчинення уповноваженими посадовими особами закордонних дипломатичних установ України комплексу дїй з реєстрації інформації про місце проживання або перебування громадянина України на території іноземної держави шляхом внесення даних до відомчої Інформаційної системи МЗС.

Таким чином, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проживання ОСОБА_1 за кордоном.

Натомість згідно з відомостями, які містяться в інформаційній базі даних Державної міграційної служби України та підтверджуються особовою карткою ОСОБА_1 , останній має місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , та користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_1 викликався слідчим для вручення повідомлення про підозру повістками, які 5ули направлені за місцем реєстрації ОСОБА_1 , а також на месенджер Telegram за номером телефону останнього. Отримання ОСОБА_1 відповідних повісток іідтверджується скрін-копіями відповідних повідомлень у месенджері Telegram, а також копією повідомлення про причини неприбуття на виклики слідчого, наданою безпосередньо самим адвокатом, в якому він визнає факт отримання повісток.

У призначений час ОСОБА_1 для отримання повідомлення про підозру не з`явився.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для фучення повідомлень.

Згідно зч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що письмове Повідомлення про підозру ОСОБА_1 було направлено у спосіб, передбачений, для вручення повідомлень, а саме надіслано поштою, електронною поштою, а також у месенджері Telegram за телефонним номером ОСОБА_1 .. Додатково копія зазначеного повідомлення була направлена захиснику ОСОБА_1.

Як визначено у ч.ч. 1,2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57). Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих. При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру. Отже, слідчий суддя вважає, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_1 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5. в інтересах ОСОБА_1 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000752, слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 22, 26, 107, 303, 307-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5. в інтересах ОСОБА_1 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000752 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошений 09.12.2022 року о 13-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_3.