Справа № 626/676/23 Провадження № 1-кп/626/231/2023
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

23 березня 2023 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

Головуючогосудді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда, матеріали кримінального провадження №0000812 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

17.03.2023 року до Красноградського районного суду надійшло кримінальне провадження №0000812 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Вказане кримінальне провадження надійшло до суду з Красноградської окружної прокуратури.

Відповідно до ст.35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду в цей же день 17.03.2023 року було визначено головуючого суддю ОСОБА_1 по розгляду даного кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор та інші учасники кримінального провадження вважали за можливе призначити судовий розгляд справи на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, приходить до висновку про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки підстав для прийняття рішень по справі, передбачених п.п.1-4 ч.2 ст.314 КПК України, а саме: про затвердження або відмову в затвердженні угоди; про закриття кримінального провадження або про повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України. Дане кримінальне провадження підсудне Красноградському районному суду Харківської області.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що по даному провадженню є достатньо підстав для його розгляду в судовому засіданні, суд вважає за необхідне призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду, який здійснювати за участю прокурора, захисника, обвинуваченого.

Також після роз`яснення судом обвинуваченому положення ч.2 ст.31 КПК України, про можливий колегіальний розгляд справи, останній заявив що просить розгляд справи проводити судом одноособово, таку ж позицію підтримав і його захисник.

Крім того, прокурором в підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки існують ризики передбачені п.1, 3, 5, ч.1, ст.177 КПК України, т.я., ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за ч.3 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, можливості перебуваючи на волі переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілих; продовження вчинення інших злочинів.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим вищевказаних злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочинів, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

При цьому захисник обвинуваченого ОСОБА_4 подав заперечення в якому просив про відмову у такому клопотанні та обрання останньому міри запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, яке також підтримав і сам обвинувачений ОСОБА_5 .

В обґрунтування свого клопотання захист посилається на необґрунтованість правової кваліфікації за ч.3 ст.307 КК України та недоведеність ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Таким чином суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

26.12.2022 о 17.30 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 27.12.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області останньому обрано 28.12.2022 року, строком на 60 днів та в подальшому продовжено до 27.03.2023 включно.

На даний час зазначені ризики в ухвалах суду від 28.12.2022р. та 20.02.23р. про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження її, не зменшились та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_5 , крім того вказані ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувались, тобто всі сторони були згодні на таку міру запобіжного заходу.

Органом досудового розслідування, як зазначено в попередніх ухвалах, зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , раніше не судимий, але усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, перешкоджати встановлення істини по справі, а тому наявні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Суд вважає обґрунтованими, ризики перелічені стороною обвинувачення, а саме, що наразі існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може:

1. Переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 наразі офіційно не працює, враховуючи суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

2. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб здійснити вплив на свідків, як благаючи або умовляючи їх, щоб вони відмовились від дачі своїх показань суду (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працює та не має джерел доходу(п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також Європейським судом зазначено, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

(Справи «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994).

Суд вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вагомість приведених ризиків на даний час існує, а зважаючи на введення воєнного стану в Україні їх фактор настання значно збільшується, та жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме: можливості перебуваючи на волі переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілих; продовження вчинення інших злочинів.

Враховуючи тяжкість покарання за особливо тяжкий злочин, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним у інкримінованих злочинах, обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , відсутність місця роботи, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе також гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання ним процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При цьому суд зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З огляду на зазначене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про його особу, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

При цьому, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає за неможливе внесення застави ОСОБА_5 , оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

В зв`язку з вищевикладеним, підстав для обрання міри запобіжного заходу, не пов`язаної з триманням під вартою про що прохали захист та обвинувачений, суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.177, 183, 193, 314, 334 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження №0000812 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районного суду Харківської області на 28.03.2023 року о 14-00 год.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово у відкритому режимі.

В судове засідання викликати: прокурора, обвинуваченого, захисника.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 травня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: