Справа № 639/4938/18
Провадження № 1-кп/639/41/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1.,

суддів - ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

за участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001099 від 14.06.2018, за обвинуваченням:

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,d81yCoppUllcm

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів - ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11.,

ОСОБА_12., ОСОБА_13.,

потерпілого ОСОБА_14.,

потерпілої ОСОБА_15.,

представника потерпілої ОСОБА_15. - адвоката ОСОБА_16., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 27.05.2019,

представника потерпілої ОСОБА_15. - адвоката ОСОБА_17., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.06.2021,

обвинуваченого - ОСОБА_8.,

захисника - адвоката ОСОБА_18., який здійснює захист на підставі договору про надання правової допомоги від 13.11.2018,

захисника - адвоката ОСОБА_19., який здійснює захист на підставі договору про надання правової допомоги № 2/8 від 18.08.2022,d81yCoppUllcm

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

13 червня 2018 року після 22:00 години, більш точний час під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8., перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, прийшов за місцем своєї реєстрації до квартири АДРЕСА_1, в якій знаходились його батьки: ОСОБА_20 (мати) та ОСОБА_21 (батько), де став ініціатором сімейного скандалу, під час якого вимагав у батьків грошові кошти у розмірі 10 тисяч доларів США, ключі від автомобіля «Део Ланос» та висловлював погрози спалити квартиру, які ОСОБА_20. (мати) та ОСОБА_21. (батько) сприймали як реальні та, побоюючись за свою безпеку та майно, вимушені були покликати на допомогу інших осіб.

14.06.2018 близько 01:00 години ночі, точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8., продовжуючи напередодні розпочатий сімейний скандал, не реагуючи на прохання батьків заспокоїтись, висловлював погрози на їх адресу та щодо спільного майна.

Саме в цей час за вказаною адресою у квартиру увійшли ОСОБА_22, ОСОБА_23. та ОСОБА_24, які на прохання ОСОБА_25., який є старшим братом ОСОБА_8., та за згодою батьків ОСОБА_20. (матері) та ОСОБА_21. (батька), приїхали заспокоїти останнього, щоб той припинив висловлювати погрози на адресу батьків та щодо спільного майна, які батьки сприймали як реальні.

Надалі ОСОБА_22 разом із ОСОБА_23 та ОСОБА_24., зайшовши з дозволу ОСОБА_20. (матері) та ОСОБА_21. (батька) до квартири, за вказівкою останніх прослідували до кімнати ОСОБА_8., який продовжував висловлювати погрози на адресу своїх батьків, з метою заспокоїти останнього словесно, без застосування до нього фізичної сили чи будь-яких сторонніх предметів, щоб припинити його протиправні та агресивні дії по відношенню до батьків.

У свою чергу ОСОБА_8., незважаючи та ігноруючи прохання батьків ОСОБА_20. (матері) та ОСОБА_21. (батька), ОСОБА_22., ОСОБА_23. та ОСОБА_24., продовжив розпочату ним сварку, під час якої взяв з дивану розкладний ніж по типу «метелика», розкрив ніж та, тримаючи його в розкладеному стані, почав розмахувати та погрожувати застосуванням ножа в адресу раніше незнайомих ОСОБА_23., ОСОБА_24. та ОСОБА_22., де останній, перебуваючи ближче всіх до ОСОБА_8., витягнув перед собою руки та попросив його заспокоїтись та сховати ніж.

В цей час у ОСОБА_8. виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_22. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне, протиправне позбавлення життя іншої людини - ОСОБА_22., перебуваючи в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи настання смерті потерпілого, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_8., діючи умисно, протиправно, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до ОСОБА_22., утримуючи у лівій руці та використовуючи в якості знаряддя злочину наявний у нього розкладний ніж по типу «метелика», який є предметом, небезпечним для життя людини, приблизно о 01 годині 20 хвилин прицільно, умисно наніс один «тичковий» удар ножем в ділянку грудної клітини зліва, у верхню третину на 12 см вліво від умовно середньої лінії грудної клітини і на 8 см вище лівого соска, ОСОБА_22., який у цей час нахилився до переду, зануривши на всю довжину клинок ножа, після чого одразу вилучив клинок ножа з поворотом за годинниковою стрілкою, що призвело до падіння ОСОБА_22. на диван.

В подальшому ОСОБА_8., який в цей час впав на ОСОБА_22., продовжуючи тримати у лівій руці ніж по типу «метелика», вдруге замахнувся ним, однак клинок ножа зконтактував зі спинкою дивана, праворуч від потерпілого, що призвело до поломки ручки ножа та пошкодження дивану. Після цього ОСОБА_23. та ОСОБА_24 відтягнули ОСОБА_8. з потерпілого ОСОБА_22. та утримували його до приїзду працівників поліції.

Спричинене ОСОБА_8. потерпілому ОСОБА_22. поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця, яке призвело до тампонади серцевої сумки кров'ю, стало причиною смерті останнього, яку констатовано працівниками бригади швидкої медичної допомоги приблизно о 02:00 годині 14.06.2018.

Між смертю ОСОБА_22. та проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (п.п.2.1.3.й.о, 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995), є прямий причинно-наслідковий зв'язок.

Таким чином, ОСОБА_8., діючи зі злочинним умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, перебуваючи у вищевказаному місці та вказаний час, піддав травматизації особливо важливий життєвий орган ОСОБА_22., що призвело до розвитку небезпечного для життя стану та настання його смерті, виконав всі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на протиправне позбавлення життя останнього. Після вчинення злочину ОСОБА_8. намагався зникнути з місця події, погрожуючи присутнім фізичною розправою, але був затриманий очевидцями події до приїзду працівників поліції.d81yCoppUllcm

ІІ. Надані обвинуваченим ОСОБА_8. покази та позиція сторони захисту щодо пред'явленого обвинувачення

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8. вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав повністю, посилаючись на той факт, що він не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_22., ножове поранення потерпілому було спричинено випадково, внаслідок його падіння на потерпілого з ножем в руці. Також обвинувачений зазначає, що він діяв у стані необхідної оборони, оскільки захищався від незаконного посягання зі сторони ОСОБА_22., ОСОБА_23. та ОСОБА_24., які протиправно вторглись у його житло та за вказівкою його рідного брата ОСОБА_25. намагалися незаконно примусово помістити його до реабілітаційного центру.

Під час допиту у судовому засіданні 12.12.2019 обвинувачений ОСОБА_8. надав показання, що в 2017 році в їх сім'ї він почав ініціювати питання щодо розміну трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить членам його сім'ї на праві спільної сумісної власності. Внаслідок цього у їх сім'ї виникла сварка та з братом суттєво погіршились відносини. Влітку 2017 року, коли батьки перебували в РФ, він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_26 ночували у квартирі батьків. В нічний час до квартири зайшли декілька чоловіків, які представились працівниками карного розшуку, вони застосували до нього фізичну силу, одягли на нього кайданки та примусово вивели його із квартири. Після цього його примусово помістили до реабілітаційного центру «Маяк здоров'я» в смт. Безлюдівка, де він перебував протягом десяти днів. Весь цей час будь-якого лікування йому не надавали, робили ін'єкції, від яких він себе погано почував. Вказаний реабілітаційний центр був закритого типу, добровільно його покинути він не мав можливості. Все це було організовано його рідним братом ОСОБА_25, з метою психологічного тиску на нього. За все життя він лише одного разу, ще у шкільні роки, вживав наркотики разом із братом. В подальшому наркотичні засоби чи психотропні речовини він не вживав, а тому підстав для його примусового лікування від наркотичної залежності не було. Коли батьки повернулись до м. Харкова, то вони забрали його з цього реабілітаційного центру. Після цих подій він не міг спокійно перебувати у квартирі батьків, оскільки весь час побоювався, що його знову можуть примусово помістити до реабілітаційного центру, без його добровільної згоди.

Обвинувачений ОСОБА_8. надав показання, що влітку 2018 року його брат ОСОБА_25 знову почав казати матері, що він (ОСОБА_8.) нібито неадекватно себе поводить, вживає наркотичні засоби та його необхідно лікувати в реабілітаційному центрі. 03.06.2018 від цивільної дружини ОСОБА_26 йому стало відомо, що батьки знову планують помістити його до реабілітаційного центру. В телефонній розмові батько підтвердив йому це та сказав, що біля квартири його вже чекають співробітники реабілітаційного центру. Все це було організовано його рідним братом ОСОБА_25. Цього дня він не приїхав на квартиру до батьків та в подальшому проживав разом із цивільною дружиною в смт. Ківшарівка Куп'янського району Харківської області. В цей час у нього вже були великі борги перед кредиторами в розмірі приблизно 80000 грн. 10 чи 11 червня 2018 року він повернувся до міста Харкова та декілька днів проживав в орендованій квартирі. 13.06.2018 у вечірній час він перебував у квартирі батьків, де між ним, батьком та матір'ю виникла сварка з приводу продажу автомобіля, оскільки батьки хотіли продати автомобіль, для погашення його заборгованості по кредитам, а він не хотів його продавати. Приблизно о 20 годині він пішов із квартири батьків, щоб заспокоїтись, до 23 години гуляв на вулиці, потім вирішив повернутися додому. В цей час наркотичні засоби чи алкогольні напої він не вживав. Коли він підходив до квартири батьків, то зателефонував у поліцію та повідомив, що йому не віддають документи та ключі від автомобіля, а також повідомив, що його планують примусово помістити до реабілітаційного центру. Приблизно о 24 годині він повернувся у квартиру батьків та побачив, що вдома будь-яких сторонніх осіб немає. Потім йому зателефонували з поліції та він скасував виклик поліції. Далі батько віддав йому ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після цього він почав збирати свої речі та мав намір їхати до цивільної дружини в смт. Ківшарівка. В цей час конфлікту з батьками вже не було, він просто спілкувався з ними, попросив у матері дати йому грошові кошти у сумі 10000 гривень, для оплати оренди житла. Все це відбувалось приблизно 40 хвилин. Далі він прикрив двері до своєї кімнати та перебував у кімнаті. Потім він почув сторонні голоси в квартирі та побачив рух у коридорі, після чого почав підходити зі стільцем в сторону дверей, щоб підперти двері стільцем зсередини, однак не встиг це зробити. В цей момент двері в його кімнату різко відкрились та до кімнати зайшли троє невідомих йому чоловіків, які почали наближатися до нього. Раніше він не бачив цих чоловіків та не знав їх, з якою метою вони прийшли до його кімнати він також не розумів. Батьків у цей момент у коридорі він не бачив. Він почав кричати чоловікам, щоб вони вийшли з квартири та не підходили до нього, однак вони продовжували до нього наближатися, ніхто з них нічого йому не казав. В кімнаті ОСОБА_24 перебував праворуч від нього, ОСОБА_23 перебував посередині та йшов на нього із дерев'яним стільцем у руках, ОСОБА_22 знаходився ліворуч. Першим ОСОБА_24 схватив його за праву руку, потім ОСОБА_23 наніс йому близько 10 ударів правою рукою по голові, плечам та шиї, в цей час ОСОБА_22 намагався схватити його за ліву руку. В цей момент в їх руках зброї чи будь-яких предметів він не бачив. Після цього, він відштовхнув цих трьох чоловіків, ОСОБА_22 спіткнувся та впав назад на диван. Далі ОСОБА_24 та ОСОБА_23 почали заламувати йому праву руку назад, він, з метою самозахисту, схватив із дивану зліва розкладний ніж-метелик та почав ним відмахуватись, щоб їх налякати. Вказаний розкладний ніж він купив раніше для використання його в господарських потребах, а також для відрізання шлангів та проводів у автомобілі. Він кричав цим чоловікам, щоб вони його не чіпали та вийшли. Після цього ОСОБА_24 та ОСОБА_23 схватили його праву руку, в момент заламування йому правої руки назад він спіткнувся об ноги ОСОБА_22 та впав на нього зверху з ножем, який тримав у лівій руці. Все це відбулось дуже швидко, протягом декількох секунд. Внаслідок цього падіння потерпілому ОСОБА_22 було спричинено ножове поранення в області грудей. При цьому, ніж повністю занурився в тіло потерпілого, в подальшому ніж він не витягував, що було далі з ножем він не знає. Після цього ОСОБА_24 та ОСОБА_23 повалили його на підлогу та утримували до приїзду працівників поліції. З моменту, як вказані чоловіки зайшли в його кімнату, до моменту, як вони повалили його на підлогу, пройшло 10-15 секунд. Приблизно через одну хвилину, коли його утримували на підлозі, він відчув сильний біль у руці та побачив слід від ін'єкції, також він почув голос ОСОБА_27, який є керівником реабілітаційного центру, розташованого в Безлюдівці. Як він вважає, саме в цей час йому вкололи у руку наркотичну речовину. Далі ОСОБА_24 почав телефонувати його брату ОСОБА_25 та спілкувався із ним по телефону, а потім він викликав швидку медичну допомогу та поліцію.

Обвинувачений ОСОБА_8. зазначає, що в період з 2017 по 2018 рік, до цих подій, у нього з батьками були розмови про проходження курсу реабілітації в реабілітаційному центрі та батьки йому казали, що без добровільної згоди його примусово туди ніхто не помістить. Однак, 03 червня 2018 року від цивільної дружини ОСОБА_26 йому стало відомо, що батьки планують примусово помістити його до реабілітаційного центру на лікування, про це їй розповів у телефонній розмові його батько.

Стороною захисту зазначаються такі обставини в обґрунтування правової позиції:

- усі докази, які надавались прокурором в ході судового розгляду, носять неоднозначний, суперечливий та сумнівний характер;

- обвинувачений не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_22., він діяв з метою самозахисту та в межах необхідної оборони, оскільки 13.06.2018 у нічний час відбувалось незаконне та протиправне посягання ОСОБА_22., ОСОБА_24. та ОСОБА_23., які прибули у квартиру за вказівкою рідного брата обвинуваченого - ОСОБА_25., з метою незаконного позбавлення волі особи та подальшого транспортування (поміщення) ОСОБА_8. до реабілітаційного центру «Маяк здоров'я», без його добровільної згоди на це, тобто намагалися вчинити злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України;

- ОСОБА_8. сприймав трьох осіб, які увірвались у його кімнату, як злочинців, оскільки він не бачив батьків у кімнаті та не розумів, де знаходяться його батьки;

- в момент цих подій ОСОБА_8. перебував у стані сильного душевного хвилювання;

- ножове поранення потерпілому ОСОБА_22. було спричинено внаслідок випадкового падіння обвинуваченого ОСОБА_8. з ножем в лівій руці, під час заламування свідками ОСОБА_23 та ОСОБА_24. його правої руки назад;

- в ході судового розгляду не було доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_8. у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_22.;

- недопустимими доказами у кримінальному провадженні, на думку сторони захисту, є: 1) висновок щодо результатів медичного огляду № 1202 від 14.06.2018, складений лікарем ОСОБА_28, через порушення порядку проведення освідування, порушення порядку його оформлення та права на захист; 2) висновок судово-психіатричного експерта № 626 від 15.08.2018, оскільки він ґрунтується на недопустимих доказах.

Враховуючи вищевикладене, захисники - адвокати ОСОБА_19. та ОСОБА_18. просили суд закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8., у зв'язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.d81yCoppUllcm

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин та висновки суду

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_8. своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, його винуватість підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_14., потерпілої ОСОБА_15., показаннями свідків, які були допитані під час судового розгляду, сукупністю досліджених письмових та речових доказів, а також висновками експертів за результатами проведення судових експертиз.

Так, під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_14 надав показання, що він є батьком загиблого ОСОБА_22. За декілька років до події цього кримінального правопорушення його син проходив лікування від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків». На лікування він погодився добровільно. Після проходження реабілітації його син ОСОБА_22 залишився волонтером у цьому реабілітаційному центрі. У його обов'язки входило доставка в центр продуктів харчування, він допомагав у господарських питаннях та у здійсненні діяльності центру. Він здійснював чергування у цьому центрі, міг два - три дні там залишатися. Свідку нічого не відомо про те, щоб його син чи інші працівники центру примусово доставляли будь-кого до реабілітаційного центру. Йому нічого не відомо про факти застосування фізичного насильства чи примусове утримання реабілітантів у цьому центрі. 13.06.2018 приблизно о 16:20 - 16:30 його син ОСОБА_22 забрав його з роботи та підвіз додому, разом вони знаходились приблизно до 17:00. В цей час ОСОБА_22 телефонувала дружина та він мав їхати забирати її з роботи. Також ОСОБА_22 розповідав йому, що в цей день йому повинні зателефонувати та можливо необхідно буде виїжджати до батьків когось із керівництва реабілітаційного центру, оскільки близький родич керівника центру поводиться неадекватно, бігає за батьками та погрожує їм ножем, батьки попросили про допомогу. Його син ОСОБА_22 повинен був виїхати, поговорити з цією особою та уговорити пройти лікування у реабілітаційному центрі. Зранку наступного дня йому зателефонувала ОСОБА_29., яка є дружиною ОСОБА_25. та керівником реабілітаційного центру, та повідомила, що вночі його сина ОСОБА_22 вбили. Потерпілий характеризує свого сина ОСОБА_22 як відповідальну, спокійну, урівноважену та не конфліктну людину.

Щодо показань, наданих на стадії досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_14 зазначив, що вперше його допитували того ж дня, коли він дізнався про загибель сина. В подальшому його допитували перед похоронами та безпосередньо після похорон сина. В цей час він був дуже розлючений на керівництво реабілітаційного центру та вважав, що із-за цього центру у нього не стало сина, він був у дуже поганому психологічному стані та міг «наговорити що завгодно».

Потерпілий ОСОБА_14 під час допиту у суді зазначив, що він не підтримує покази, надані слідчому на стадії досудового розслідування, про те, що до реабілітаційного центру «Матері проти наркотики» нібито когось доставляли із застосуванням сили чи утримували там примусово, про такі факти йому нічого не відомо.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15. надала показання, що вона є дружиною загиблого ОСОБА_22. 13.06.2018 приблизно о 21 годині ОСОБА_22 забрав її з роботи та вони приїхали додому. Її чоловік працював волонтером у реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків», керівником якого є ОСОБА_25. В кінці 2016 року її чоловік проходив лікування від наркотичної залежності у цьому реабілітаційному центрі. Під час розмови ОСОБА_22 розповів їй, що керівник центру ОСОБА_25 просить про допомогу, оскільки у нього вдома конфліктна ситуація, його молодший брат зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, поводиться неадекватно, погрожує батькам та вимагає у них грошові кошти. У нічний час її чоловікові зателефонував ОСОБА_25, він попросив ОСОБА_22 поїхати та поспілкуватись з його молодшим братом, оскільки останній поводиться неадекватно, після чого її чоловік поїхав. Зранку наступного дня від свекра ОСОБА_14. їй стало відомо, що її чоловік вночі загинув.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20. надала показання, що вона є матір'ю ОСОБА_8 та ОСОБА_25. Так, в їх сім'ї сталась біда та стало відомо, що старший син ОСОБА_25 почав вживати наркотичні засоби. Протягом 7 чи 8 років вони займались його лікуванням. Потім ОСОБА_25 вилікувався та створив власний реабілітаційний центр. Після цього виникли підозри щодо вживання наркотичних засобів молодшим сином ОСОБА_8, він покинув свою дружину та малолітню дитину, почав проживати з жінкою, яка є набагато старшою за нього. В подальшому вказана жінка також почала скаржитись їм на його неадекватну поведінку. В 2017 році вони з чоловіком поїхали до РФ, їм зателефонував старший син ОСОБА_25 та повідомив, що ОСОБА_8 вживає наркотичні засоби, його необхідно ізолювати та лікувати. Вони з чоловіком погодились на поміщення ОСОБА_8 до реабілітаційного центру. Коли вони повернулись на територію України, то забрали ОСОБА_8 з цього реабілітаційного центру. Пізніше з'ясувалось, що у ОСОБА_8 існує велика заборгованість перед кредитними спілками, оскільки він брав дуже багато кредитів, їм постійно телефонували колектори та погрожували, у зв'язку з чим в їх сім'ї виникали сварки. Далі вони прийняли рішення про продаж автомобіля Deawoo ЗАЗ, який був зареєстрований на ОСОБА_8, для погашення цієї заборгованості.

Свідок ОСОБА_20. надала показання, що 13.06.2018 у вечірній час вона повернулась додому, вдома перебував її чоловік ОСОБА_21., який був «у дуже подавленому стані» та розповів їй, що додому приходив син ОСОБА_8, він забрав документи на автомобіль та сказав, що більше не хоче продавати автомобіль. Приблизно о 19-20 годині вона зателефонувала сину ОСОБА_25 та вони домовились, що необхідно умовити ОСОБА_8 добровільно пройти лікування у реабілітаційному центрі. Потім додому прийшов її син ОСОБА_8, він був у нормальному стані, в цей час між ними розпочалась сварка. Під час сварки ОСОБА_8 почав вимагати у них грошові кошти у сумі 10000 грн. сьогодні, а також зранку ще 10000 доларів США, за належному йому частку квартири, в якій вони проживали. На їх пояснення, що таких коштів у них немає, ОСОБА_8 почав вести себе агресивно та погрожував їм, розмовляв на підвищених тонах та в нецензурній формі, він погрожував, що продасть всі речі з квартири, спалить квартиру та вони залишаться без житла. Після цього вона зателефонувала сину ОСОБА_25 та сказала йому, що ОСОБА_8 необхідно направити до реабілітаційного центру. Вони із чоловіком у телефонній розмові з ОСОБА_25 підтвердили, що обоє погоджуються на поміщення ОСОБА_8 до реабілітаційного центру. За тиждень до цих подій вони вже розмовляли із ОСОБА_8 про необхідність пройти лікування в реабілітаційному центрі, що було пов'язано з тим, що він продовжував брати нові кредити та заборгованість лише зростала. При цьому, ОСОБА_8 розумів, що його можуть забрати до реабілітаційного центру, оскільки в цей же день він здійснював виклик поліції. На деякий час ОСОБА_8 вийшов із квартири, а коли повернувся додому та побачив, що вдома нікого зі сторонніх осіб немає, він скасував виклик поліції. Потім ОСОБА_8 почав збирати у своїй кімнаті речі та продовжував з ними сваритися. Через деякий час до їх будинку під'їхали хлопці, які приїхали на прохання сина ОСОБА_25. Її чоловік ОСОБА_21. вийшов їх зустріти та деякий час його не було. Коли вона вийшла у під'їзд та спустилась вниз до вхідних дверей, то побачила, як троє молодих хлопців у під'їзді розмовляють із її чоловіком. Вказані хлопці повинні були поговорити з ОСОБА_8 та вмовити його поїхати в реабілітаційний центр, а у разі його відмови - вони мали примусово його туди відвезти. Після цього вона сказала хлопцям, щоб вони проходили в квартиру та вона їх пропустила всередину. Хлопцям вона пояснила, що кімната ОСОБА_8 розташована першою від входу ліворуч. Коли хлопці зайшли в квартиру, двері в кімнату ОСОБА_8 були прикриті, оскільки, як вважає свідок, ОСОБА_8 встиг підперти двері стільцем зсередини. Хтось із хлопців силою відчинив двері, було чути шум та гуркіт від стільця, який впав на підлогу. Коли троє хлопців зайшли в кімнату, ОСОБА_8 почав кричати, щоб вони уходили та він їх не кликав. Хлопці казали ОСОБА_8, щоб він заспокоївся та просили його поговорити з ними. В цей час вона перебувала в коридорі неподалік від вхідної двері, чоловік знаходився позаду неї. Після цього хтось із хлопців крикнув слово «Окно», вони втрьох різко пройшли далі в кімнату та зникли з поля її зору. Що відбувалось далі в кімнаті вона не бачила, однак чула шум та звуки боротьби, все це відбувалось дуже швидко (протягом секунд). Потім хтось із хлопців вибіг із кімнати та почав кричати, щоб вони дали рушник та викликали швидку медичну допомогу, оскільки у ОСОБА_22 було поранення грудної клітини. Далі ОСОБА_24 по телефону викликав швидку медичну допомогу. Приблизно через 20 хвилин за викликом прибула бригада швидкої медичної допомоги та медичні працівники констатували смерть потерпілого ОСОБА_22. Через незначний час на місце події приїхали працівники поліції.

Під час допиту у судовому засіданні 16.07.2019 свідок ОСОБА_21. надав показання, що він є батьком обвинуваченого ОСОБА_8. 13.06.2018 приблизно о 17 годині він повернувся додому, о 18-19 годині додому прийшов його син ОСОБА_8, дружини вдома не було. Син прийшов додому для того, щоб забрати ключі та документи від автомобіля, які він йому віддав. Перед цим вони із дружиною вирішили продати автомобіль, який був зареєстрований на ОСОБА_8, оскільки у нього була велика заборгованість перед кредитними спілками, на суму більше 200000 грн., їм постійно телефонували колектори та вимагали погашення цієї заборгованості. Як вважає свідок, ця заборгованість виникла через те, що ОСОБА_8 займався купівлею-продажем в інтернеті криптовалюти. Після цього ОСОБА_8 пішов на стоянку, щоб забрати автомобіль. Приблизно о 20 годині додому повернулась його дружина ОСОБА_20. Приблизно о 23:00 чи 23:30 син ОСОБА_8 повернувся додому та почав збирати свої речі, оскільки він хотів поїхати до м. Куп'янська. В цей час між ними виникла сварка щодо продажу автомобіля, оскільки ОСОБА_8 не хотів продавати автомобіль. Надалі ОСОБА_8 почав дуже різко висловлювати свої претензії на їх адресу як батьків. Потім ОСОБА_8 попросив дати йому грошові кошти у сумі 10000 грн., які необхідні для оренди квартири. Далі між ними відбулась сварка, ОСОБА_8 почав погрожувати, що якщо вони не дадуть йому грошові кошти, то він розпродає речі, які знаходяться у квартирі, також він погрожував спалити квартиру. Дружина була в істериці, вона зателефонувала старшому сину ОСОБА_25 та попросила, щоб він прислав когось із знайомих, щоб вони поговорили з ОСОБА_8, заспокоїли його та умовили пройти лікування в реабілітаційному центрі. Під час розмови він також попросив сина ОСОБА_25, щоб приїхали хлопці, які повинні були умовити ОСОБА_8 добровільно пройти лікування в реабілітаційному центрі. Це необхідно було з метою його ізоляції, оскільки борги лише зростали. Вказані хлопці своєю присутністю «з позиції сили» повинні були примусити ОСОБА_8 пройти лікування в реабілітаційному центрі. При цьому, можливість застосування до ОСОБА_8 фізичної сили вони не обговорювали. В цей час ОСОБА_8 перебував у своїй кімнаті та продовжував збирати свої речі. Приблизно через годину чи півтори години зателефонував син ОСОБА_25 та попросив, щоб він вийшов та відчинив вхідні двері у під'їзд. Далі він вийшов із під'їзду, на вулиці зустрів трьох молодих хлопців та вони разом зайшли у під'їзд. Перебуваючи у під'їзді він сказав хлопцям, що сьогодні нічого не треба робити та попросив відкласти розмову з ОСОБА_8 на інший день, оскільки «обстановка загострилась, ОСОБА_8 перебуває в дуже агресивному стані та дуже розлючений». Потім до них в під'їзд вийшла дружина ОСОБА_20., вона попросила, щоб хлопці заходили в квартиру. Будь-яких речей чи предметів в цей момент в руках у хлопців не було. Спочатку в квартиру пішли троє хлопців, за ними слідом пішла його дружина, він йшов останнім. Коли вони зайшли в квартиру, двері до кімнати ОСОБА_8 були закритими. Як вважає свідок, ОСОБА_8 встиг підперти вхідні двері до своєї кімнати стільцем зсередини. ОСОБА_22 намагався відкрити двері руками, однак у нього не вийшло, потім він надавив плечем на двері сильніше та двері відчинились. ОСОБА_8 закричав: «Не трогайте меня и не подходите ко мне». В цей час ОСОБА_22 сказав ОСОБА_8: «Успокойся», хтось із хлопців крикнув слово: «Окно». Що відбувалось в цей момент в кімнаті він не бачив. Потім він підійшов до кімнати та побачив, що всі четверо лежали на дивані, знизу лежав ОСОБА_22, зверху на ньому лежав ОСОБА_8, а інші двоє хлопців лежали зверху та утримували руку ОСОБА_8 ззаду. Після цього він побачив у ОСОБА_22 поранення на грудях, на сорочці було видно кров. Яким чином було спричинено ножове поранення потерпілому він не бачив. Після цього вони почали надавати медичну допомогу потерпілому, а ОСОБА_24 викликав швидку медичну допомогу.

Під час додаткового допиту у судовому засіданні 28.12.2022 свідок ОСОБА_21. надав показання, що безпосередньо перед тим, як до їх квартири приїхали ОСОБА_24, ОСОБА_22 та ОСОБА_23, вони з дружиною перебували в квартирі та спілкувались із сином ОСОБА_8, він був у дуже збудженому стані, висказував свої претензії на їх адресу. Це було безпосередньо перед тим, як він пішов зустрічати хлопців. Коли він зустрів хлопців, він їм сказав, що сьогодні не потрібно йти до ОСОБА_8, в цей момент по сходам спустилася дружина та запросила хлопців у квартиру. У квартиру жінка зайшла першою, потім за нею зайшли троє хлопців, він йшов слідом за ними. Двері в кімнату ОСОБА_8 були закриті, ОСОБА_22 намагався відкрити їх руками, однак це не вдалось. Після цього ОСОБА_22 придавив двері коліном, сильніше їх штовхнув і вони відкрились. Якби на дверях була встановлена запірна конструкція, то двері б не відкрилися. На двостулкових (двопільних) дверях зсередини замків встановлено не було. Свідок вважає, що двері зсередини були підперті стільцем, оскільки при відкритті дверей він чув звук падіння стільця на підлогу. Потім поламаний дерев'яний стілець він бачив у кімнаті ОСОБА_8. З моменту, як вказані хлопці зайшли до них в під'їзд, до моменту, як вони зайшли в кімнату ОСОБА_8, пройшло приблизно 30 секунд. Цього дня вони з дружиною не повідомляли ОСОБА_8 про те, що його можуть забрати до реабілітаційного центру. Насильницьке поміщення ОСОБА_8 до реабілітаційного центру в будь-якому випадку виключалось, фізичної сили до нього ніхто не міг навіть намагатися застосувати. Крім цього, в розмовах перед цим він особисто обіцяв сину ОСОБА_8, що ніхто насильно його не забере у реабілітаційний центр. В той момент, коли ОСОБА_24, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 заходили в кімнату ОСОБА_8, ніяких предметів у них у руках не було.

Свідок ОСОБА_21. зазначає, що після того, як відбулось поранення ОСОБА_22, в їх квартиру заходив ОСОБА_27, який є керівником реабілітаційного центру на Безлюдівці. Коли ОСОБА_8 витягнули у коридор і він лежав на підлозі, його руки були застебнуті ззаду. В цей момент він чув як ОСОБА_27 сказав ОСОБА_24 чи ОСОБА_23: «Убирай наручники, сейчас приедет полиция», однак особисто він не бачив, чим були зафіксовані руки ОСОБА_8 ззаду, кайданок він не бачив. Свідок не бачив, щоб хтось робив ОСОБА_8 укол у руку. Після цих подій у кімнаті він бачив пошкодження дивану, на що звернув увагу експерт-криміналіст при проведенні огляду місця події. До цього дня вказаного пошкодження на дивані не було, схоже було, що пошкодження обшивки дивану було спричинено ножем.

Свідок ОСОБА_21. зазначає, що після перебування ОСОБА_8 в реабілітаційному центрі «Маяк здоров'я» в 2017 році він постійно був у збудженому емоційному стані, побоювався, що його знову можуть забрати до реабілітаційного центру. Він постійно закривався в своїй кімнаті в нічний час, оскільки у нього вже був досвід, коли його в нічний час забрали з квартири. В 2017 році ОСОБА_8 шляхом обману помістили до реабілітаційного центру, оскільки він вважав, що за ним приїхали працівники поліції. При цьому ОСОБА_8 не розповідав йому про те, щоб в 2017 році його насильно помістили до реабілітаційного центру, про застосування кайданок він також нічого не розказував. Без згоди батьків у 2017 році ОСОБА_8 не міг самостійно покинути цей реабілітаційний центр.

Під час допиту у судовому засіданні 16.07.2019 свідок ОСОБА_25 надав показання, що з літа 2017 року в їх сім'ї розпочались конфлікти та сварки між його молодшим братом ОСОБА_8 та батьками. Це було пов'язано з тим, що його брат почав вживати психотропні речовини - «солі». В 2017 році ОСОБА_8 поклали на лікування на два тижні до реабілітаційного центру «Маяк здоров'я», який розташований в смт. Безлюдівка, директором якого є ОСОБА_27 За погодженням із батьками, які в цей час знаходились у родичів в РФ, він разом зі своєю дружиною та трьома чоловіками з реабілітаційного центру в нічний час приїхали у квартиру батьків та забрали ОСОБА_8 на лікування до реабілітаційного центру. При цьому, будь-якого фізичного насильства до нього не застосовували. Після повернення батьків на територію України він разом із батьками провідував брата в реабілітаційному центрі. Через декілька днів батько, після розмов із ОСОБА_8, повірив йому, що він не є наркозалежною особою, та забрав його з реабілітаційного центру достроково. При цьому, керівник реабілітаційного центру ОСОБА_27 наполягав на тому, що необхідно продовжити реабілітацію.

Свідок ОСОБА_25 надав покази, що 13.06.2018 у вечірній час йому зателефонувала мати - ОСОБА_20. та повідомила, що до них додому приїхав ОСОБА_8, він перебуває в неадекватному стані, влаштував сварку, вимагає у них грошові кошти та збирається забрати автомобіль. Вони із матір'ю домовились, що якщо ситуація буде серйозною, вона йому зателефонує. Приблизно о 24 годині йому повторно зателефонувала мати, вона перебувала в істериці та сказала, що ОСОБА_8 повернувся додому, вимагає у них грошові кошти - 10000 доларів США, або погрожує спалити квартиру. Зі слів матері він зрозумів, що ситуація критична, вона просила про допомогу. Під час розмови батько також підтвердив, що є необхідність у тому, щоб хтось приїхав та поговорив із ОСОБА_8. При цьому, батьки знали про те, що ОСОБА_8 вживає наркотичні засоби. Приблизно о 01 годині ночі він зателефонував та попросив своїх знайомих ОСОБА_24 та ОСОБА_22, щоб вони приїхали, поговорили та заспокоїли його брата. Приблизно о 01:30 годині йому зателефонував ОСОБА_24 та повідомив, що ОСОБА_8 ножем вбив ОСОБА_22. Коли він приїхав до квартири батьків, в кімнаті на підлозі лежав ОСОБА_22, а ОСОБА_8 знаходився в кайданках у ванній кімнаті. У квартирі в цей час вже перебували працівники поліції. ОСОБА_8 перебував у стані наркотичного сп'яніння, що було викликано вживанням психотропних речовин.

Під час допиту у судовому засіданні 16.07.2019 свідок ОСОБА_25 зазначив, що дійсно дзвонив керівнику центру «Маяк здоров'я» ОСОБА_27., однак вони не обговорювали з батьками питання про повторне поміщення ОСОБА_8 на лікування до реабілітаційного центру. Можливість застосування відносно ОСОБА_8 фізичного насильства взагалі виключалась, оскільки він був його молодшим братом. Тієї ночі ОСОБА_27 не приїжджав у квартиру до його батьків.

Під час додаткового допиту у судовому засіданні 28.12.2022 свідок ОСОБА_25 надав показання, що в ніч з 13 на 14 червня 2018 року йому зателефонувала мати та повідомила, що ОСОБА_8 влаштував сварку, вимагає у них велику суму коштів - 10000 доларів США, була погроза підпалу квартири, мати плакала по телефону і просила про допомогу, у зв'язку з чим він звернувся про допомогу до ОСОБА_27. та своїх знайомих. Батьки сприймали погрози ОСОБА_8 як реальні, оскільки інакше вони б не телефонували йому в нічний час. Метою приїзду ОСОБА_24., ОСОБА_22. та ОСОБА_23. у квартиру батьків було те, що вказані особи повинні були просто поспілкуватись з його братом та умовити його пройти лікування в реабілітаційному центрі. ОСОБА_24, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 раніше також були наркозалежними особами, вони мають успішний досвід лікування та мають «досвід тверезості», вказані особи особистим прикладом мали показати, що є можливість кинути наркотики. В присутності батьків вони мали умовити ОСОБА_8 пройти лікування в реабілітаційному центрі від наркотичної залежності. Він не обговорював із батьками питання про примусове поміщення ОСОБА_8 до реабілітаційного центру всупереч його волі. Будь-яких предметів чи кайданок у ОСОБА_24, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 із собою не було. Застосування фізичної сили до ОСОБА_8 було категорично заборонено та вони б такого не робили. Також на квартиру батьків цієї ночі мав приїхати керівник реабілітаційного центру «Маяк здоров'я» ОСОБА_27, з яким вони домовились, що у разі згоди ОСОБА_8 він буде проходити реабілітацію в реабілітаційному центрі «Маяк здоров'я», який є кращим реабілітаційним центром у Харківській області. Тієї ночі ОСОБА_27 дійсно заходив у квартиру його батьків, він побачив, що відбулась трагедія, після чого зателефонував йому та повідомив про смерть ОСОБА_22. Приблизно через 40 хвилин - 1 годину після дзвінка ОСОБА_27. він сам приїхав на квартиру батьків. Коли він приїхав, на місці вже були працівники поліції, його брат ОСОБА_8 перебував у ванній кімнаті, на ньому були одягнуті кайданки, він був в агресивному стані, кричав образи щодо нього, батьків, співробітників реабілітаційного центру, працівників поліції та лікарів. В цей час ОСОБА_8 перебував в стані наркотичного сп'яніння. Коли він перебував у квартирі, то в кімнаті ОСОБА_8 він бачив поломаний стілець, на вхідних дверях у кімнату замка не було, запірний пристрій (механізм для запирання дверей зсередини) в кімнаті того дня він не бачив.

Щодо можливості виклику поліції для врегулювання конфлікту, свідок ОСОБА_25 зазначив, що поліцію викликати не було жодного сенсу, оскільки батьки не писали б заяву на його брата ОСОБА_8, а після того, як поліція поїде, зі сторони ОСОБА_8 продовжувались би сварки і його поведінка не змінилась би. Єдиною можливістю допомогти ОСОБА_8. кинути наркотики була реабілітація, інших механізмів немає. В цей період часу його брат ОСОБА_8. дійсно був наркозалежною особою, він вживав психотропні речовини - «солі», його поведінка була неадекватною, було безсоння, параноя, йому здавалося, що за ним постійно слідкують. Із ОСОБА_8 вони перед цим обговорювали питання поміщення його до реабілітаційного центру.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_27 надав показання, що на теперішній час він працює керівником реабілітаційного центру «Маяк здоров'я», який з 2018 року розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Рай-Оленівка, вул. Марини Цвєтаєвої, 17. До цього зазначений реабілітаційний центр був розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вул. Молодіжна, 14. В 2017 році до нього звертався ОСОБА_25 та повідомив, що в його брата є проблеми з наркотичною залежністю, він вживав психоактивні речовини - «солі», однак звертатися до державних установ вони не хотіли, оскільки це пов'язано з постановкою особи на диспансерний облік. ОСОБА_8 проходив реабілітацію в його центрі менше двох тижнів. Було встановлено, що ОСОБА_8 приймав препарати амфетамінового ряду - PVP («солі»), у нього була «параноя», йому здавалось, що за ним постійно слідкують працівники поліції та інших правоохоронних органів. В подальшому до реабілітаційного центру приїхав батько ОСОБА_8 та забрав його додому, не закінчивши реабілітацію, хоча він рекомендував продовження реабілітації. Будь-яка документація та договір на реабілітацію, який був укладений із ОСОБА_8, на теперішній час не збереглися, оскільки вони зберігаються лише три роки. ОСОБА_8 до їх реабілітаційного центру звернувся самостійно та це було його добровільним рішенням, будь-якого примусу щодо нього не вчиняли.

13.06.2018 у нічний час йому зателефонував ОСОБА_25 та сказав, що з братом знову серйозні проблеми, брат перебуває в «наркотичному психозі», він попросив приїхати до них додому та поспілкуватись з ОСОБА_8, оскільки в квартирі перебувають батьки та він переживає за життя батьків через поведінку ОСОБА_8. Необхідність спілкування з ОСОБА_8 була викликана тим, що він (ОСОБА_27) має психологічну освіту, він мав поспілкуватись з ОСОБА_8 та психологічно заспокоїти його, оскільки знав його раніше. Приблизно через 40 хвилин він приїхав до квартири, де проживають батьки ОСОБА_25. В під'їзді він побачив трьох хлопців, це були ОСОБА_24, двоє хлопців та ім'я ОСОБА_22 та ОСОБА_4, більше в під'їзді нікого не було. Зі слів хлопців йому стало відомо, що до них виходила мати та просила їх піднятись в квартиру, щоб поспілкуватися з ОСОБА_8, однак вони не наважувалися йти. Будь-яких предметів у хлопців у руках не було. Потім хлопці пішли у квартиру, він пішов слідом за ними з інтервалом приблизно через 10-15 секунд, оскільки не наважувався туди йти. Коли він підійшов до квартири, двері в квартиру були відкриті, він побачив у кімнаті ОСОБА_4, який утримував ОСОБА_8 на підлозі та вони боролись. Позаду них у кімнаті він побачив на підлозі ОСОБА_22, який лежав на спині, на одягнутій на ньому білій сорочці було видно кров, а над ним знаходився ОСОБА_24. Чи перебували в цей момент батьки у квартирі він не пам'ятає. Після цього він сказав, що необхідно викликати поліцію та пішов із квартири. Під час його перебування в квартирі на ОСОБА_8 кайданки ніхто не одягав, будь-яких ін'єкцій ОСОБА_8 він не робив. Після цього він зателефонував ОСОБА_25 та повідомив, що трапилось у квартирі.

Свідок ОСОБА_27 зазначає, що 13.06.2018 вони з ОСОБА_25 чи його батьками не обговорювали питання про поміщення ОСОБА_8 в його реабілітаційний центр «Маяк здоров'я», питання щодо примусового поміщення ОСОБА_8 до реабілітаційного центру також не обговорювалось. Крім цього, в тому стані «наркотичного психозу», в якому перебував ОСОБА_8 в той час, він би і не погодився взяти його на реабілітацію.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 надав показання, що він працює волонтером у реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків», директором якого є ОСОБА_25. 13.06.2018 у вечірній час він гуляв разом із ОСОБА_23 в центрі міста Харкова, йому зателефонував ОСОБА_25 та попросив поїхати за місцем проживання його батьків, з метою поспілкуватися із його рідним братом, який влаштував вдома сварку з батьками, поводиться дуже неадекватно та погрожує спалити квартиру. Після опівночі він разом із ОСОБА_22 та ОСОБА_23 приїхали до вказаного будинку, де біля під'їзду їх зустрів батько. Зі слів батька їм стало відомо, що ОСОБА_8 поводиться неадекватно, він влаштував сварку та вимагає у батьків грошові кошти, погрожує спалити квартиру. Далі батько провів їх у квартиру на другому поверсі. При вході в квартиру вони побачили матір, яка також запросила їх в квартиру. Було видно, що батьки були дуже налякані, вони попросили поспілкуватись із ОСОБА_8. Двері в кімнату були відчинені, першим у кімнату зайшов ОСОБА_22, потім зайшов він, слідом за ним зайшов ОСОБА_23. В цей час ОСОБА_8 перебував у кімнаті, він стояв поблизу вікна, кричав та виражався нецензурною лайкою, обвинувачував у чомусь батьків та кричав, що спалить квартиру. Далі ОСОБА_8 почав кричати та запитувати хто вони такі, він був дуже агресивно налаштованим. Батьки в цей час стояли позаду них в коридорі, тому свідок вважає, що ОСОБА_8 бачив батьків у квартирі. Вони намагалися заспокоїти ОСОБА_8, просили його сісти та просто поспілкуватися з ними. Після цього ОСОБА_8 дістав із карману одягнутих на нього штанів розкладний ніж «метелик», який тримав у правій руці. Будь-яких активних дій чи фізичної сили по відношенню до нього вони не застосовували. Все це відбувалося дуже швидко, протягом 30 секунд. Далі ОСОБА_22 зробив один шаг в сторону ОСОБА_8, в цей момент він, тримаючи ніж в правій руці, зробив один чи два кроки назустріч ОСОБА_22, після чого вони зблизились та вдвох впали на диван. ОСОБА_8 знаходився зверху ОСОБА_22.

Свідок ОСОБА_24 зазначає, що сам механізм та спосіб нанесення удару ножем він не бачив, скоріш за все спочатку був удар, а потім падіння на диван. Потім він побачив поранення у ОСОБА_22 на грудній клітині в області серця. До моменту удару в приміщенні квартири вони знаходилися не більше 1 - 2 хвилин. Далі він разом із ОСОБА_23 стягнули ОСОБА_8 із потерпілого, ОСОБА_23 утримував ОСОБА_8, а він намагався надати ОСОБА_22 медичну допомогу та зупинити кровотечу. По телефону він викликав швидку медичну допомогу, яка приїхала за викликом приблизно через 10 - 15 хвилин. Приблизно через 15 хвилин медичні працівники констатували смерть потерпілого ОСОБА_22.

З показань свідка ОСОБА_24. встановлено, що під час цих подій ОСОБА_8 перебував із явними ознаками наркотичного сп'яніння, він був дуже збудженим та його поведінка була неадекватною.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23. надав показання, що він проходив реабілітацію від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків». Влітку 2018 року приблизно о 23 годині він разом із ОСОБА_24 гуляли в центрі міста Харкова, приблизно через 20 - 30 хвилин до них приїхав ОСОБА_22. Потім ОСОБА_22 зателефонував ОСОБА_25, який попросив їх приїхати додому до його батьків, де відбувається конфлікт між його братом та батьками. Він пояснив, що його молодший брат перебуває в неадекватному стані, вимагає у батьків грошові кошти, погрожує їм ножем та погрожує спалити квартиру. ОСОБА_25 попросив поїхати та заспокоїти його брата. Далі вони втрьох на автомобілі BMW, який належав ОСОБА_22, поїхали до будинку, де проживають батьки ОСОБА_25. Потім на вулицю вийшов батько, він відкрив їм вхідні двері та пропустив у під'їзд, де коротко розповів, що ОСОБА_8 знаходиться в неадекватному стані, кричить та погрожує розправою, якщо вони не дадуть йому грошові кошти. Після цього батько провів їх у квартиру. В квартирі також знаходилася мати, яка вказала на кімнату ОСОБА_8 та просила їх про допомогу. Першим у кімнату зайшов ОСОБА_22, далі ОСОБА_24, потім у кімнату зайшов він. Коли вони зайшли в кімнату ОСОБА_8 почав метушитись зі сторони в сторону, далі він дістав із кармана штанів розкладний ніж «метелик», взяв його в праву руку та сказав їм, щоб вони уходили. Батьки в цей час перебували позаду них у коридорі та ОСОБА_8 їх бачив. В цей час мати кричала ОСОБА_8, щоб він заспокоївся. Вони не намагались спричинити ОСОБА_8 тілесні ушкодження та будь-якої загрози для нього не створювали. ОСОБА_22 намагався заспокоїти ОСОБА_8 та просив його покласти ніж, щоб вони спокійно поговорили. Коли ОСОБА_22 почав наближатись до ОСОБА_8 та намагався його заспокоїти, ОСОБА_8 зробив шаг у його напрямку та наніс удар правою рукою в груди, ОСОБА_22 схватив його за плечі та вони вдвох впали на диван. Потім вони схватили ОСОБА_8 та стягнули його з потерпілого. Від моменту їх заходу в квартиру, до моменту нанесення ножового поранення потерпілому, пройшло 1,5 - 2 хвилини. Далі ОСОБА_22 став на коліна, на його сорочці була пляма крові. Після цього він утримував ОСОБА_8 на підлозі, а ОСОБА_24 викликав швидку медичну допомогу. Бригада швидкої медичної допомоги прибула приблизно через 10 хвилин. Після цього вони із ОСОБА_24. вивели ОСОБА_8 в іншу кімнату, де утримували його до приїзду працівників поліції. В цей час ОСОБА_8 перебував із явними ознаками наркотичного сп'яніння.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_30. надав показання, що він працює поліцейським Управління патрульної поліції в Харківській області. Він у складі екіпажу разом з інспектором поліції ОСОБА_6. здійснювали виїзд за викликом на вулицю Пермську м. Харкова. Коли вони зайшли в квартиру, то побачили, що зліва в кімнаті на підлозі лежав потерпілий, якому працівники швидкої медичної допомоги надавали необхідну допомогу. В дальній кімнаті лежав ОСОБА_8., якого на підлозі утримували двоє чоловіків. З пояснень присутніх було встановлено, що ОСОБА_8. наніс удар ножем у груди третьому чоловіку. З пояснень батьків було встановлено, що вказаних трьох чоловіків вони самостійно впустили у квартиру. Після цього вони застосувати до ОСОБА_8. кайданки та він був затриманим до приїзду слідчо-оперативної групи. Приблизно через 20 хвилин медичні працівники повідомили, що потерпілий помер. Після цього вони доставили ОСОБА_8. до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_6. надав показання, що він працює інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області. Під час патрулювання їм надійшов виклик, коли вони прибули за адресою та зайшли в квартиру, там вже були працівники медичної допомоги, які реанімували потерпілого. В іншій кімнаті знаходився ОСОБА_8., якого хтось утримував. В квартирі перебували батьки обвинуваченого. У ОСОБА_8. були явні ознаки наркотичного сп'яніння. Зі слів присутніх у квартирі осіб було встановлено, що ОСОБА_8. вдарив ножем потерпілого. Після цього вони застосувати до ОСОБА_8. кайданки, викликали на місце слідчо-оперативну групу, а потім доставили його до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_31. надала показання, що вона працює лікарем швидкої невідкладної медичної допомоги. Влітку 2018 року вона в складі бригади швидкої медичної допомоги виїжджала за викликом у квартиру, де на підлозі лажав молодий хлопець із пораненням грудей. Вони відразу розпочали реанімаційні заходи, які тривали більше 30 хвилин, однак спасти потерпілого не вдалося та було констатовано біологічну смерть. Після цього вони здійснили повідомлення до служби «102». При їх виході з квартири на місце події прибули працівники поліції.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_32 надав показання, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2. Влітку 2018 року після опівночі він чув шум та гучні розмови в квартирі, що розташована поверхом вище над його квартирою. Приблизно о 04 годині до нього звернулися співробітники поліції та попросили бути присутнім понятим про огляді місця події в квартирі № 5. В першій житловій кімнаті було виявлено труп чоловіка, який лежав на підлозі. Під час огляду працівники поліції на місці події вилучали мобільний телефон, лезо від поломаного ножа. Речі та предмети, які вилучалися під час огляду, опечатували у конверти та вони як поняті ставили свої підписи. Після цього на вулиці працівниками поліції було проведено огляд автомобіля BMW.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_33. надав показання, що він проживає в квартирі АДРЕСА_3. В той день сварок чи шуму в сусідніх квартирах він не чув, по обставинам справи будь-яких відомостей не знає.

Під час допиту у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_34. надала показання, що протягом 2016 - 2018 років вона проживала цивільним шлюбом із ОСОБА_8. В липні 2017 року вона приїхала до м. Харкова до своєї доньки, щоб допомогти їй доглядати за малолітньою дитиною. В цей час ОСОБА_8 протягом тижня проживав у квартирі батьків, які поїхали до родичів у РФ. Коли вони ночували в цій квартирі, посеред ночі в квартиру зайшли троє чи четверо чоловіків, які примусово вивели ОСОБА_8 з квартири та увезли його в невідомому напрямку. Коли вона вийшла в коридор, то побачила там ОСОБА_25 та його дружину ОСОБА_35, які їй пояснили, що ОСОБА_8 необхідно направити в реабілітаційний центр для лікування від наркотичної залежності. Разом із цим, вона ніколи не бачила, щоб ОСОБА_8 вживав наркотичні засоби чи поводився неадекватно. Після повернення батьків на територію України вона зателефонувала матері ОСОБА_8 та їй стало відомо, що рішення про направлення ОСОБА_8 на лікування до реабілітаційного центру прийняв самостійно ОСОБА_25. Через деякий час батько поїхав до реабілітаційного центру та забрав ОСОБА_8 додому. В подальшому ОСОБА_8 розповідав їй, що в реабілітаційному центрі йому нічого не робили, а просто його примусово утримували там, хоча він не є наркозалежною особою. Після цього ОСОБА_8 почав дуже сильно нервувати та боявся, що його знову можуть направити до реабілітаційного центру. Йому весь час вважалося, що за ним слідкують друзі ОСОБА_25, він боявся ночувати вдома у квартирі батьків, а коли ночував там, то закривав двері до своєї кімнати на засови.

Також свідок ОСОБА_34. надала показання, що на початку червня 2018 року вона спілкувалась по телефону з матір'ю ОСОБА_8, яка їй розповіла, що вони прийняли рішення про направлення ОСОБА_8 на лікування до реабілітаційного центру. Вона відразу зателефонувала ОСОБА_8 та попередила його про це. Також його про це попередив батько під час розмови по телефону. Весь час їй та ОСОБА_8 на мобільний телефон дзвонив ОСОБА_25 та вимагав, щоб ОСОБА_8 приїхав до м. Харкова. Через деякий час ОСОБА_8 поїхав до м. Харкова, щоб купити запчастини на ринку Лоск та забрати із квартири батьків належні йому речі. В телефонній розмові із ОСОБА_8 їй стало відомо, що він залишається ночувати вдома у батьків. В нічний час, приблизно о 02 годині, їй зателефонував батько та повідомив, що у них виникла сварка із ОСОБА_8, після чого мати зателефонувала ОСОБА_25 та попросила, щоб приїхали його знайомі та допомогли забрати ОСОБА_8 в реабілітаційний центр. В нічний час до них додому приїхали молоді хлопці, знайомі ОСОБА_25, в кімнаті виникла сварка, хлопці заламали ОСОБА_8 руки, та, в ході сварки, було спричинено ножове поранення одному із хлопців.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_36. надала показання, що з 04.04.2018 по 2019 рік вона проходила реабілітацію та ресоціалізацію в реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків». В цей час у центрі перебували приблизно 19 осіб, які звернулися до центру добровільно, для подолання наркотичної залежності. ОСОБА_22 та ОСОБА_24 були волонтерами реабілітаційного центру, в цьому ж центрі проходив реабілітацію ОСОБА_23. У зазначений період часу не було будь-яких скарг чи конфліктів щодо незаконного утримання чи застосування фізичного насильства до реабілітантів.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_37. надав показання, що в січні 2018 року ОСОБА_22, ОСОБА_24 та ще двоє осіб прибули за місцем його проживання, застосували до нього фізичну силу та примусово його забрали до реабілітаційного центру. З 13.01.2018 по 09.07.2018 він проходив лікування від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі «Матері проти наркотиків». Вказаний реабілітаційний центр він не мав права покидати, приміщення будинку, де розташований центр, було з решітками на вікнах, тому добровільно покинути вказаний реабілітаційний центр реабілітанти не мали можливості. ОСОБА_24 та ОСОБА_22 були консультантами в цьому центрі, вони часто разом із ОСОБА_47 виїжджали для доставки наркозалежних осіб до центру. Під час його перебування у центрі четверо осіб примусово доставили до реабілітаційного центру. 13.06.2018 приблизно о 19 - 20 годині ОСОБА_24 та ОСОБА_22 мали кудись поїхати, щоб забрати якогось чоловіка в реабілітаційний центр, у разі необхідності, вони мали застосовувати силу, у зв'язку з чим мало їхати три особи. ОСОБА_24 та ОСОБА_22 пропонували йому поїхати разом із ними, однак він відмовився, оскільки було пізно та він вже спав. Замість нього того дня поїхав ОСОБА_23. Наступного дня від ОСОБА_23 йому стало відомо, що коли вони приїхали на адресу, щоб забрати якогось чоловіка до реабілітаційного центру, в момент боротьби цей чоловік спричинив ножове поранення ОСОБА_22, внаслідок чого останній помер.

Під час судового розгляду прокурор відмовився від проведення допиту свідків сторони обвинувачення ОСОБА_38., ОСОБА_39., ОСОБА_40., ОСОБА_41., ОСОБА_42., ОСОБА_43., ОСОБА_44., ОСОБА_45., у зв'язку з чим судом прийнято рішення про недоцільність проведення допиту зазначених свідків, оскільки вказані свідки не були очевидцями події кримінального правопорушення та не можуть надати суду покази, які мають суттєве значення для розгляду кримінального провадження.d81yCoppUllcm

Крім цього, судом досліджено письмові докази, речові докази та висновки судових експертиз у кримінальному провадженні № 0001099 від 14.06.2018, якими підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_8. у вчиненні інкримінованого злочину.

Так, протоколом огляду місця події та трупу від 14.06.2018 (к.п. т. 1 арк. 14-25), який проведено в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується, що в спальній кімнаті № 1 (перша кімната ліворуч від входу по коридору) виявлено труп ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_2. На трупі на грудях зліва у проекції 3-го міжребер'я виявлена рана неправильної веретено-побідної форми. В ході огляду диван, що знаходиться у дальньому правому куті кімнати, було видвинуто до центру кімнати та на підлозі виявлено фрагмент ножа (метелик), який пошкоджено та складається з клинка та однієї із закриваючих його частин, друга частина зазначеного ножа знаходиться на відстані 65 см від основної частини. На клинку ножа та на обох частинах рукоятки маються нашарування рідини бурого кольору. Загальна довжина ножа складає 21,5 см, довжина клинкової частини 97 мм, ширина клинка в найширшій частині складає 15 мм. В ході огляду дивану на спинці по середині мається отвір з різано-рваними краями довжиною 4,5 см, розташований під кутом 45°. Отвір виконаний таким чином, що пошкоджено обшивку дивану, далі поролоновий прошарок та лист ДВП. На ковдрі, якою був застелений диван у місці розташування отвору обшивки дивану мається різано-рване пошкодження ковдри довжиною 21 см.

Під час проведення огляду місця події 14.06.2018 за адресою: АДРЕСА_1, були виявлені та вилучені наступні предмети: фрагмент бинта з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з підлоги з кімнати № 1; ніж складний «метелик» зі слідами РБК з підлоги у кімнаті № 1; фрагмент бинта з нашаруванням РБК з підлоги кімнати № 1; футболка сірого кольору зі слідами РБК з підлоги біля голови трупу в кімнаті № 1; рушник помаранчевого кольору зі слідами РБК з підлоги біля комоду у кімнаті № 1; два складні ножі без нашарування із шухляди столу у кімнаті № 1; пачка цигарок «Parliament» з цигарками у кількості 12 штук; блокнот бронзового кольору; мобільний телефон «Nokia» з кімнати № 1; чотири кухонні ножі та ножиці з кухні; мобільний телефон «Huawei», обручка та годинник з кімнати № 1.

Постановою старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_46. від 14.06.2018 вищевказані речі та предмети, вилучені під час проведення огляду місця події в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (к. п. т. 1 арк. 58-62).

Огляд місця події проведено на підставі письмової заяви ОСОБА_20. від 14.06.2018, яка є одним із співвласників квартири, тобто огляд житла проведено з дотриманням вимог ч. 1 ст. 233 КПК України (к.п. т. 1 арк. 13).

Крім цього, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.06.2018 по справі № 639/3105/18 (провадження № 1-кс/639/1478/18) надано дозвіл на проведення огляду місця події - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (к.п. т. 1 арк. 136).

Протоколом огляду місця події від 14.06.2018 підтверджується, що слідчим проведено огляд автомобіля BMW E39, номерний знак Литви НОМЕР_1, який припаркований на проїзній частині двору будинку АДРЕСА_1, під час проведення якого вилучено шкіряну барсетку з паспортом на ім'я ОСОБА_22., ІНФОРМАЦІЯ_2., інші документи, а також ключі від цього автомобіля (к.п. т. 1 арк. 45).

Протоколом затримання особи від 14.06.2018 підтверджується, що 14 червня 2018 року о 01:29 ОСОБА_8. був фактично затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (к.п. т. 1 арк. 189-192).

Висновком експерта ХОБСМЕ № 10-12/1737-ДМ/18 від 26.07.2018 (к.п. т. 1 арк. 128-131) підтверджується, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_22. встановлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця.

Це пошкодження ускладнилось тампонадою серцевої сумки кров'ю, що стало безпосередньою причиною смерті, між проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки та настанням смерті є причинний зв'язок.

Проникаюче колото-різане поранення грудної клітки утворилось незадовго до настання смерті від дії однобічно гострого, гострокінцевого, плаского клинка колюче-ріжучого знаряддя із «П» подібним поперечним січенням обушка з добре вираженими ребрами, при зануренні клинка в тіло з упором на обушок, про що свідчить наявність додаткового розрізу у «П»-подібного кінця ушкодження.

Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (п.п. 2.1.3.й.о, 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Рановий канал починається раною на передній поверхні грудної клітки зліва у верхній третині, на 12 см вліво від умовно середньої лінії грудної клітки і на 8 см вище лівого соска, далі проходить спереду назад і кілька зверху вниз по відношенню до поздовжньої вісі тіла, далі проходить через 3-е міжребер'я, і закінчується в порожнині серцевої сорочки, в товщі передньої стінки лівого шлуночка серця в середній третині і має довжину приблизно 10-13 см.

Враховуючи дані з протоколу огляду трупа на місці події, треба вважати, що смерть ОСОБА_22. настала приблизно за 1,5-2 години до початку дослідження трупних плям та температури у прямій кишці (04:03, 04:06), на місці події.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа гр-на ОСОБА_22. етиловий, метиловий, ізопропиловий, н-пропиловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоамиловий спирти не виявлені.

Кров від трупа гр-на ОСОБА_22. відноситься до групи АВ.

Яких-небудь інших ушкоджень при судово-медичній експертизі трупу не виявлено.

Листом ХОБСМЕ від 27.07.2018 на адресу Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області направлено висновок експерта № 10-12/1737-ДМ/18 від 26.07.2018, разом із одягом загиблого ОСОБА_22. (к.п. т. 1 арк. 127).

Згідно з протоколом огляду предмету від 06.08.2018, слідчим проведено огляд речей загиблого ОСОБА_22., зокрема: сорочки із бавовняного трикотажу білого кольору, з нашаруванням бурого кольору, схожим на кров. По передній поверхні у верхній третині сорочки мається наскрізне пошкодження тканини з нерівними місцями з разволокненими краями, загостреними кінцями розмірами 4х0,3см (к.п. т. 2 арк. 60).

Постановою старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_46. від 06.08.2018 речі (одяг) загиблого ОСОБА_22. визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (к.п. т. 2 арк. 61).

Висновком експерта ХОБСМЕ № 17-257-МК/18 від 23.08.2018 (к. п. т. 2 арк. 120-122) підтверджується, що виявлене пошкодження на сороці має відповіде за локалізацією поранення на тілі постраждалого, а саме: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва. Ця рана і пошкодження сорочки утворюють між собою єдиний колото-різаний канал. Пошкодження одягу та поранення тіла могли бути спричинені від дії наданого на експертизу ножа.

Висновком експерта ХОБСМЕ № 14/1329-Дм/18 від 05.07.2018, № 14/1330-Дм/18 від 07.07.2018, № 14/1328-Дм/18 від 05.07.2018 підтверджується, що на рушникові помаранчевого кольору, на фрагменті марлевого бинту зі змивом з підлоги кімнати, на футболці чоловічій, вилучених під час огляду місця події, знайдена кров людини групи АВ, походження якої від гр-на ОСОБА_22. не виключається (к.п. т. 2 арк. 25-26, 30-31, 33-34).

Висновком експерта ХОБСМЕ 15/№606-Дм/2018 від 12.07.2018 (к.п. т. 2 арк. 40-46) підтверджується, що при дослідженні ножу-метелика, на клинку на рукояті, знайдені змішані сліди крові та поту. При серологічному дослідженні виявлені антигени А та В. Таким чином, змішані сліди крові та поту могли походити від людини з групою крові АВ (IV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_22.

Під час судового розгляду досліджено інформацію про зв'язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, яка була отримана на підставі ухвал слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Харкова від операторів мобільного зв'язку ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар».

Так, свідок ОСОБА_25 користувався телефонними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3 (к.п. т. 1 арк. 68).

При дослідженні інформації про зв'язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг щодо абонента з номером НОМЕР_4 (належить матері обвинуваченого - ОСОБА_20.), отриманої в ПрАТ «Київстар» на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1862/18 (к.п. т. 2 арк. 52), встановлено:

- 13.06.2018 о 19:15:01 був вихідний дзвінок на номер телефону НОМЕР_3 (належить ОСОБА_25.), тривалість розмови 477 секунд (7 хв 57 сек);

- 14.06.2018 о 00:26:23 був вхідний дзвінок з номеру телефону НОМЕР_3 (належить ОСОБА_25.), тривалість розмови 37 секунди.

З показань свідка ОСОБА_20. та ОСОБА_25. встановлено, що саме під час розмови 13.06.2018 близько 19 години вони перший раз обговорювали конфлікт, який відбувся цього дня із ОСОБА_8, а також обговорювали необхідність його лікування в реабілітаційному центрі.

Під час телефонної розмови 14.06.2018 о 00:26:23 мати попросила сина ОСОБА_25, щоб він допоміг заспокоїти ОСОБА_8, оскільки останній погрожує їм, погрожує спалити квартиру та вимагає грошові кошти.

При дослідженні інформації про зв'язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг за номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_25.), отриманої в ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1863/18 (к.п. т. 2 арк. 68), встановлено:

- 14.06.2018 о 00:27:37 був зв'язок з номером телефону НОМЕР_5 (належить ОСОБА_22.), тривалість розмови 41 секунда;

- 14.06.2018 о 00:28:41 був зв'язок з номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_24), тривалість розмови 41 секунда;

- 14.06.2018 о 00:30:54 був зв'язок з номером телефону НОМЕР_7 (належить ОСОБА_27.), тривалість розмови 56 секунд.

З показань свідка ОСОБА_25. встановлено, що саме в цей час, після розмови з матір'ю, він зателефонував ОСОБА_22., ОСОБА_24 та ОСОБА_27., з проханням, щоб вони приїхали до квартири його батьків, заспокоїли його молодшого брата, поспілкувалися із ним та уговорили його пройти лікування у реабілітаційному центрі.

При дослідженні інформації про зв'язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, здійснених через LАС-10040 CID-22689 (базова станція ПрАТ «ВФ Україна», розташована за адресою: м. Харків, вул. Петра Болбочана, 2), отриманої в ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.08.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1860/18 (к.п. т. 2 арк. 67), встановлено:

-14.06.2018 о 01:07:14 був зв'язок між номером телефону НОМЕР_7 (належить ОСОБА_27.) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_25.), тривалість розмови 46 секунд;

-14.06.2018 о 01:08:21 був зв'язок між номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_24) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_25.), тривалість розмови 17 секунд;

-14.06.2018 о 01:10:31 був зв'язок між номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_24) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_25.), тривалість розмови 13 секунд;

-14.06.2018 о 01:23:18 був зв'язок між номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_24) та номером служби «103», коли ОСОБА_24 здійснював виклик швидкої медичної допомоги.

При дослідженні інформації про зв'язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, здійснених через LАС-10040 CID-61386 (базова станція ПрАТ «ВФ Україна» розташована за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 140А), отриманої в ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.08.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1860/18 (к.п. т. 2 арк. 67), встановлено:

-14.06.2018 о 01:12:30 був зв'язок між номером телефону НОМЕР_8 (належить ОСОБА_21) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_25.), тривалість розмови 14 секунд. З показань свідків встановлено, що саме в цей час ОСОБА_25 телефонував батьку ОСОБА_21, щоб він відкрив хлопцям вхідні двері в під'їзд;

-14.06.2018 о 01:16:16 був зв'язок між номером телефону НОМЕР_6 (належить ОСОБА_24) та номером телефону НОМЕР_2 (належить ОСОБА_25.), тривалість розмови 51 секунда;

-14.06.2018 о 01:22:42 та 01:23:16 був зв'язок між номером телефону НОМЕР_8 (належить ОСОБА_21) та номером служби «103», коли ОСОБА_21. намагався здійснити виклик швидкої медичної допомоги, однак з показань свідка - йому це не вдалося.

З показань свідків ОСОБА_21., ОСОБА_20. та ОСОБА_25., а також показань свідків ОСОБА_24. та ОСОБА_23. встановлено, що метою приїзду ОСОБА_24, ОСОБА_22, ОСОБА_23 та ОСОБА_27 в квартиру батьків було те, що вказані особи повинні були поспілкуватися з ОСОБА_8 та уговорити його добровільно пройти лікування у реабілітаційному центрі. Вказані особи повинні були в присутності батьків умовити ОСОБА_8 пройти лікування в реабілітаційному центрі від наркотичної залежності. При цьому, застосування до ОСОБА_8 фізичної сили, насильства чи примусове поміщення його до реабілітаційного центру виключалося.

Протоколом слідчого експерименту від 16.07.2018 та відеозаписом слідчої дії, який проводився у формі відтворення обстановки та обставин події, підтверджується, що підозрюваний ОСОБА_8. розповів про обставини події та показав механізм спричинення ножового поранення потерпілому ОСОБА_22. (к.п. т. 2 арк. 95-103).

Під час проведення слідчого експерименту на місці події за участю підозрюваного ОСОБА_8. встановлено, що він перебував у своїй кімнаті та збирав речі, батьки перебували разом із ним. Він побачив, як батько відкрив вхідні двері, далі він запитав: «Что вы делаете?», і відійшов у свою кімнату та закрив двері. До нього в кімнату зайшло троє чоловіків, які пішли на нього, вони нічого йому не казали та діалогу з ними не було. З лівої сторони знаходився хлопець, який потім загинув. Посеред кімнати стояв стілець, і хтось із трьох хлопців почав двигати стілець в його сторону. Далі той із хлопців, що був крайнім, схватив його за праву руку, а той, що був посередині, ударив його кулаком по голові (за лівим вухом). Праву руку йому тримали двоє чоловіків і намагались викрутити її назад, а потерпілий намагався схопити його за ліву руку, однак у нього це не вийшло. В цей момент він фізично чинив їм опір. Під час боротьби він взяв ніж, який лежав на дивані серед його речей. Коли вони втрьох його зажали, то він своєю масою штовхнув всіх трьох вперед, від чого потерпілий впав на диван. Після цього двоє чоловіків тримали його за праву руку та заламували руку назад, а він впав зверху на потерпілого, тримаючи ніж в лівій руці. В момент падіння ніж він тримав прямо від себе, в лівій руці, клинком в сторону загиблого, упав з ним на диван (рука зігнута в ліктьовому суглобі приблизно на 90 градусів, при падінні рука знаходилась притиснутою корпусом, а клинок ножа біля, нижче соска лівої груді на рівні сонячного сплетіння), і йому здалось, що він попав у ділянку грудної клітини. Після падіння з ножем він одразу відпустив ручку ножа. Після цього його повалили на підлогу, почали душити та продовжили бити.

Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8. зазначив, що через скляні двері він побачив тінь, після чого відрив двері та побачив, що стоять хлопці, далі він закрив двері і відійшов до вікна. На той момент він не знав звідки взялись ці хлопці та хто вони такі. Ніж він схватив в момент боротьби. Все відбувалось дуже швидко, можливо він відмахувався ножем. Хлопці бачили, що у нього в руці ніж, тому один із них хотів схватити його за руку. Ножове поранення потерпілому він спричинив неумисно, з метою своєї оборони. В руках у цих хлопців нічого не було, вони перебували в агресивному стані, прямо йшли на нього. Пошкодження на дивані та покривалі він бачить вперше, до вказаних подій їх не було.

Після відтворення відеозапису слідчого експерименту під час судового засідання 04.05.2020 обвинувачений ОСОБА_8. зазначив, що в той час він побачив тіні в коридорі, підійшов, відкрив двері та побачив трьох незнайомих людей, далі він закрив двері та відійшов назад. Він хотів підперти вхідні двері в кімнату зсередини дерев'яним стільцем, однак не встиг цього зробити. Коли в його кімнату зайшли троє чоловіків, він не запитував у них хто вони такі. Далі він взяв із дивана ніж в ліву руку, ніж тримав клинком до великого пальця, все відбувалось дуже швидко. Від моменту заходу цих хлопців у його кімнату, до моменту його падіння на потерпілого, пройшло від тридцяти секунд до однієї хвилини.

Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_24. від 20.07.2018 та відеозаписом слідчої дії підтверджується, що ОСОБА_24, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 зустрів батько, він був наляканим, сказав, що молодший син погрожує розправою та просив поспілкуватися з ним. Батько провів їх у квартиру, мати зустріла їх у квартирі, вона була налякана та заплакана, сказала, що ОСОБА_8 перебуває у кімнаті та показала на його кімнату. Безпосередньо біля них знаходилися матір та батько, ОСОБА_8 візуально їх бачив. У той момент, коли ОСОБА_24, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 зайшли в його кімнату, ОСОБА_8 правою рукою дістав з правої кишені штанів ніж. ОСОБА_22 сказав йому: «ОСОБА_8 успокойся», після цього ОСОБА_24 сказав йому: «Родители сильно напуганы, ОСОБА_8 давай пообщаемся». Далі ОСОБА_22 зробив крок назустріч ОСОБА_8., а останній різким випадом кинувся до нього, після чого обидва впали на диван. Безпосередньо удару ножем він не бачив. Перед падінням ніж був у правій руці ОСОБА_8. клинком до гори. Коли вони вже впали, він із ОСОБА_23 приблизилися до них і стягнули ОСОБА_8 на підлогу.

Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_23. від 20.07.2018 підтверджується, що в квартиру їх провів батько. В квартирі перебувала мати, яка знаходилась навпроти входу у кімнату, де відбулись події. Двері в кімнату були відчинені. Коли вони втрьох зайшли в кімнату, ОСОБА_8. виражався нецензурною лайкою та питав у батьків, хто вони такі. Батьки стояли навпроти входу в кімнату, мати стояла з правої сторони, батько з лівої сторони та він їх бачив. Вони попросили ОСОБА_8 заспокоїтись, що батьки налякані і вони нічого йому робити не збираються. Коли вони заходили в кімнату, ОСОБА_8. дістав із правої кишені штанів ніж та тримав його в правій руці. ОСОБА_22 зробив крок назустріч ОСОБА_8, а останній зробив різкий ривок до нього, при цьому ОСОБА_8. тримав ніж в напрямку трохи вище пупка ОСОБА_22., а потім вони впали на диван. Коли ОСОБА_23 схватив ОСОБА_21 за праву руку, то ножа в руці він вже не бачив.

Під час судового розгляду досліджено речовий доказ - ніж по типу «метелика», який було вилучено 14.06.2018 під час проведення огляду місця події в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Після дослідження речового доказу під час судового засідання 02.06.2021 обвинувачений ОСОБА_8. додатково пояснив, що вказаний ніж лежав на дивані в закритому вигляді, він взяв ніж лівою рукою та відкрив його, далі тримав ніж в лівій руці, лезом догори (до великого пальця). Він попросив цих чоловіків піти та погрожував ножем нападникам. Після того, як вказані чоловіки на нього напали та намагалися заламати йому руки назад, в процесі боротьби та в процесі його спротиву було спричинено ножове поранення потерпілому ОСОБА_22. Коли він побачив поранення на грудях у потерпілого, то злякався та відпустив ніж. В той момент, коли до їх квартири зайшло троє незнайомих йому чоловіків, вказані особи створювали небезпеку для нього та для його батьків. При цьому, він розумів, що батьки з квартири нікуди не уходили, оскільки був нічний час.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у кримінальному провадженні призначено комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи ХОБМСЕ (експертиза за матеріалами справи) № 08-306/2020 від 09.02.2021 (судова справа т. 3 арк. 148-165) встановлено:

Питання 1, 2 За аналізом даних «Висновку експерта» при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_22. було встановлене проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з локалізацією рани в проекції 3-го міжреберного проміжку, по середньо-ключичній лінії, та ушкодженням по ходу ранового каналу м'яких тканин, пристінкової плеври, перикарда та лівого шлуночка серця. Це поранення ускладнилось гемотампонадою (крововиливом у серцеву сумку), що і стало безпосередньою причиною смерті, яка настала в перші хвилини - десятки хвилин.

Дане ушкодження утворилось від одноразової дії плаского гострого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа. В даному ушкодженні відобразились лише загальні групові ознаки цього предмету, що не дозволяє ідентифікувати знаряддя травми. Різниця між довжиною ранового каналу (10-13 см), яка була визначена судово-медичним експертом при первинній експертизі трупа ОСОБА_22., та довжиною клинка розкладного ножа (9,5 см від вістря до основи кріпильної частини), вказує на, вірогідніше, повне занурення клинка. Така невідповідність в лінійним розмірах у випадках колото-різаних поранень грудної клітини, як малорухомої ділянки тіла, обумовлена еластичністю тканин тіла, ущільненням шкіри і м'язів, а також амплітудою дихальних фаз (вдих чи видих) в момент поранення.

Занурення клинка ножа в даному випадку здійснювалось майже в горизонтальній площині, спереду назад та дещо зверху вниз, відносно основних площин тіла, на що вказує характер стінок основного розрізу колото-різаної рани та напрямок ранового каналу, визначений судово-медичним експертом. Вилучення клинка відбувалось з упором на лезо, та супроводжувалось зміною нахилу його площини та поздовжньої осі, на що вказує наявність і характер додаткового розрізу в рані, та додаткового розрізу матеріалу сорочки.

В момент спричинення поранення взаємне розташування ОСОБА_8. та ОСОБА_22. могло бути різним, зокрема: ОСОБА_22 міг знаходитись в любому положенні (вертикальному, горизонтальному тощо), яке забезпечувало вільний доступ знаряддя травми до відповідної ділянки грудної клітки.

Питання 3 На даний час в судово-медичній експертизі відсутні наукові розробки, які б дозволяли визначити, правою або лівою рукою було спричинене те чи інше тілесне ушкодження, або в якій руці утримував нападник знаряддя травми в момент поранення іншої особи. Переваження активних дій правою рукою у правшей не виключає здійснення більш обмежених та спрощених дій лівою рукою (і навпаки), якими являється, зокрема, утримання будь-якого предмету, в даному випадку ножа. До того ж, об'єктивних даних, які б вказували на фізичну неможливість ОСОБА_8. володіти лівою рукою, в тому числі щільно утримувати дрібний предмет, в наданих матеріалах не встановлено.

Питання 4, 10 Колото-різане поранення ОСОБА_22. могло бути спричинено клинком розкладного однопредметного ножа по типу «метелик», наданого на експертизу, на що вказують його загальні конструктивні ознаки та морфологічні особливості колото- різаного поранення, які були встановлені при експертизі трупа та при додатковому дослідженні рани. Зазвичай напрямок руху колючо-ріжучого знаряддя травми відносно поверхні тіла відповідає напрямку сформованого цим предметом ранового каналу.

Питання 5, 6 Можливості сучасної судової медицини не дозволяють визначити швидкість (м/сек) та абсолютну силу (Н, кг/смІ) прикладання гострого предмету, яким було заподіяно колото-різане поранення. Визначити в даному випадку чи могло це поранення бути спричинено від активного удару ножем, при пасивному натиканні на ніж, або утворилось внаслідок падіння нападника з ножем в руці на тіло постраждалого (в тому числі у разі дії сторонньої сили), не є можливим. Слід зазначити, що відсутність щільних кісткових утворень по ходу ранового каналу на трупі ОСОБА_22. в сукупності зі ступенем гостроти леза, може вказувати і на невелику силу, яка забезпечила відповідне занурення клинка.

Питання 7, 8, 9, 11 Показання обвинуваченого ОСОБА_8., на які він посилався в ході слідчого експерименту 16.07.2018, в цілому, не суперечать судово-медичним даним щодо механізму утворення та способу спричинення колото-різаного поранення ОСОБА_22., за умови щільного утримання ножа в руці. При експертному моделюванні, проведеному в рамках цієї експертизи, була обґрунтована можливість отримання поранення ОСОБА_22. при тих умовах, на які посилався ОСОБА_8. в ході слідчого експерименту.

Показання ОСОБА_8., на які він посилався в судовому засіданні 12.12.2019, не достатньо інформативні, мають загальний характер, в них відсутні деталі щодо умов його падіння на ОСОБА_22. та взаємне розташування із потерпілим під час занурення клинка, що унеможливлює їх експертну оцінку. Можна лише додати, що заламування стороннім правої руки ОСОБА_8. до заду (за спину), на що посилався обвинувачений, могло призвести до рефлекторного згинання корпусу вперед, що, в свою чергу, не виключає динамічну складову умов його падіння на ОСОБА_22.

У висновках експертизи також зазначено, що за показаннями свідків ОСОБА_23. і ОСОБА_24. в рамках експертизи було проведене експертне моделювання, результати якого обґрунтовано виключають можливість спричинення поранення ОСОБА_22., характер якого був встановлений при судово-медичній експертизі його трупа.

Під час допиту у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_48., який був доповідачем при проведенні цієї експертизи, підтвердив висновки за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи№ 08-306/2020 від 09.02.2021.

На запитання прокурора та суду судово-медичний експерт ОСОБА_48. пояснив, що є відмінності між слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_8. та проведеним експертним моделюванням в частині способу нанесення ножового поранення потерпілому ОСОБА_49., різняться місце прикладання сили та локалізація поранення. Експерт зазначив, що не можна повністю стверджувати, що напрямок ранового каналу відповідає тому, як тримав у лівій руці ніж підозрюваний ОСОБА_8. під час проведення слідчого експерименту за його участю.

Колегія суддів враховує, що при проведенні слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8. показав спосіб нанесення колото-різаного ножового поранення потерпілому ОСОБА_49., однак цей спосіб нанесення поранення суттєво відрізняється від проведеного експертного моделювання, а саме: взаємне розташування нападника та потерпілого в момент спричинення ножового поранення, спосіб утримання ножа в лівій руці нападника, місце прикладання сили та локалізація рани - не співпадають, напрямок руху ножа та занурення клинка ножа в тіло потерпілого (зі слів підозрюваного) не співпадають з напрямком ранового каналу повністю.

Таким чином, висновки експертизи № 08-306/2020 від 09.02.2021 про те, що «показання обвинуваченого ОСОБА_8., на які він послався в ході слідчого експерименту 16.07.2018, в цілому не суперечать об'єктивним судово-медичним даним щодо механізму утворення та способу спричинення колото-різаного поранення ОСОБА_22. …, а також про те, що при експертному моделюванні проведеному в рамках цієї експертизи була обґрунтована можливість поранення ОСОБА_22. при тих умовах, на які посилався ОСОБА_8. в ході слідчого експерименту», оцінюються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що суперечать іншим матеріалам кримінального провадження та викликають обґрунтовані сумніви в їх правильності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.11.2021 призначено комісійну судово-медичну експертизу за матеріалами кримінального провадження, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз.

Висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи (комісійної) за матеріалами кримінального провадження, яка проведена Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи № 031-2-2022 від 25.07.2022 (к.п. т. 5 арк. 12 - 82) підтверджується, що в даному випадку «Аналізуюче-синтезуюча частина»:

А) колото-різане поранення ОСОБА_22. було спричинено клинком наданого на дану експертизу ножа при повному зануренні клинка;

Б) орієнтація клинка ножа при зануренні останнього в тіло потерпілого було наступним: обушок клинка діяв зліва, а лезо - справа відносно основних площин тіла;

В) основний розріз колото-різаної рани та додаткові розрізи №№ 1 і 2 утворились від занурення клинка ножа в тіло;

Г) на початку вилучення клинка ножа з тіла, а саме із серця та перикарду, відбувалось при зачепі металевої вставки зі сторони лівої щоки клинка ножа за тканину сорочки без будь-якого повороту клинка ножа;

Д) в подальшому, вилучення клинка ножа з тіла відбувалось при наявності зазначеного вище зачепу металевої вставки зі сторони лівої щоки клинка ножа за тканину сорочки, при цьому відбувався поворот клинка ножа за годинниковою стрілкою;

Е) після вилучення клинка ножа з тіла, останній перебував в просторі між поверхнею тіла та «відтянутою» сорочкою, і подальший рух клинка ножа супроводжувався лише дією леза на тканину сорочки (без зачепу металевої вставки за тканину сорочки) з подальшим «продовженням» повороту клинка ножа за годинниковою стрілкою;

Є) в процесі зазначених вище етапів вилучення клинка ножа, відбувався упор обушка клинка до низу (утворення невираженого лінійного надрізу на шкірі та додаткового розрізу тканин сорочки)

Ж) відсутність ознак тиску як на обух, так і на ліву щоку клинка ножа під час його занурення в тіло потерпілого, дозволяє спростувати такий механізм занурення клинка ножа в тіло потерпілого, як на рахунок впливу маси тіла нападника при падінні останнього на потерпілого;

З) незважаючи на те, що в даному кримінальному провадженні не були об'єктами експертного дослідження будь-якої судової експертизи ані «фрагменти ковдри», ані «фрагменти оббивки дивану», на яких під час огляду місця події були зафіксовані пошкодження (до речі, які візуалізуються і під час слідчих експериментів), це, з урахуванням вище зазначених механізмів «занурення» та «вилучення» клинка ножа, дозволяє визначитись саме в тому, що при спричиненні колото-різаного поранення ОСОБА_22. ніж перебував в лівій руці ОСОБА_8., і саме перебування цього ножа в лівій руці та його дія «на спинку дивана» праворуч від потерпілого, і призвело до «поломки ручки» ножа.

ОСОБА_22 отримав проникаюче колото-різане поранення грудної клітини внаслідок дії наданого на дану експертизу клинка ножа, при цьому напрямок ранового каналу відповідає напрямку руху (при занурення в тіло) клинка ножа: спереду назад, зліва направо та зверху вниз.

Експертна комісія вбачає два можливих варіанта «розвитку обставин події» в даному випадку:

-перший: розташування ОСОБА_8. та ОСОБА_22. було «обличчям до обличчя», ОСОБА_8. наніс «тичковий» удар ножем, який тримав в лівій руці (клинок до переду, лезо ліворуч, обух праворуч), при цьому тулуб ОСОБА_22. повинен був бути нахилений до переду (під кутом близько 45°); після цього відбулось «повне» вилучення клинка ножа з наступним падінням обох на диван та контактуванням ножа (який перебував в лівій руці ОСОБА_8.) зі спинкою дивана;

-другий: розташування ОСОБА_8. та ОСОБА_22. було «обличчям до обличчя», ОСОБА_8. наніс удар ножем «по типу замаху», який тримав в лівій руці (клинок до заду, лезо до гори, обух донизу), при цьому тулуб ОСОБА_22. перебував у вертикальному, або близькому до нього, положенні; після цього відбулось падіння обох на диван (з розташуванням ОСОБА_8. ближче до правої частини тіла потерпілого), а «повне» вилучення клинка ножа (який перебував в лівій руці ОСОБА_8.) з подальшим його контактуванням зі спинкою дивана, відбулось за рахунок та під час «відтягування» ОСОБА_8. свідками ОСОБА_24. та ОСОБА_23 в напрямку ліворуч від потерпілого.

Схематична візуалізація зазначених варіантів продемонстрована в «Аналізуюче-синтезуючій частині».

Покази свідка ОСОБА_24., надані ним на різних етапах розслідування кримінального провадження (слідчий експеримент, допит свідка у суді), не відповідають наявним судово-медичним даним: 1) щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_22. як тримання нападником ножа в правій руці; 2) щодо напрямку ранового каналу проникаючого колото-різаного поранення у ОСОБА_22.

Покази свідка ОСОБА_23., надані ним на різних етапах розслідування кримінального провадження (слідчий експеримент, допит свідка у суді), не відповідають наявним судово-медичним даним: 1) щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_22. як тримання нападником ножа в правій руці; 2) щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_22. як траєкторія руху руки нападника знизу догори; 3) щодо напрямку ранового каналу проникаючого колото-різаного поранення у ОСОБА_22.

Щодо показів ОСОБА_8., які ним були надані на різних етапах розслідування кримінального провадження (слідчий експеримент, допит обвинуваченого у суді), в даному випадку:

-наявні дані щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_22., як тримання ОСОБА_8. ножа в своїй лівій руці (клинком до переду, лезо до гори) - не суперечать наявним судово-медичним даним - при першому варіанті «розвитку обставин події»;

-наявні дані щодо такої складової способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_22., як траєкторія руху лівої руки ОСОБА_8., в якій перебував ніж, - не відповідають наявним судово-медичним даним;

-наявні дані щодо всіх інших складових способу заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_22. - не можна оцінювати експертним шляхом (такі дані відсутні);

-наявні дані щодо механізму заподіяння поранення ОСОБА_22. не суперечать наявним судово-медичним даним - дія гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (на кшталт клинка ножа);

-наявні дані щодо локалізації вхідної рани проникаючого колото-різаного поранення у ОСОБА_22. не суперечать наявним судово-медичним даним - передня поверхня тулубу;

-наявні дані щодо напрямку ранового каналу проникаючого колото-різаного покарання у ОСОБА_22., - не відповідають наявним судово-медичним даним.

Можливість наявності варіанту отримання ОСОБА_22. колото-різаного поранення внаслідок падіння на нього ОСОБА_8., в лівій руці якого знаходився ніж (клинок до переду, лезо ліворуч, обух праворуч), повністю виключається, і обґрунтування цього наведено зі схематичною візуалізацією в «Аналізуюче-синтезуючій частині».

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки комісійної судово-медичної експертизи Київського МКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022 в частині того, що ОСОБА_8. в момент заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_22. тримав ніж у лівій руці (клинком до переду).

При цьому, обвинувачений ОСОБА_8. як під час слідчого експерименту, так і під час допиту у суді, вказав саме такий спосіб утримання ножа.

Покази свідків ОСОБА_24. та ОСОБА_23. про те, що ОСОБА_8. в момент заподіяння проникаючого колото-різаного поранення ОСОБА_22. тримав ніж у правій руці та спосіб нанесення ножового поранення потерпілому, згідно з висновком експерта КМКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022, не відповідають наявним судово-медичним даним.

Колегія суддів враховує, що свідок ОСОБА_24 та свідок ОСОБА_23. при проведенні слідчих експериментів та при допиті у суді зазначили, що безпосередньо момент та спосіб спричинення ножового поранення потерпілому ОСОБА_22. вони не бачили. Крім цього, їх покази щодо утримання ОСОБА_8. ножа в правій руці спростовуються висновком експерта КМКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022.

Таким чином, покази свідків ОСОБА_24. та ОСОБА_23. в частині механізму та способу спричинення ножового поранення потерпілому ОСОБА_22. не враховуються судом при прийнятті цього рішення.

Покази обвинуваченого ОСОБА_8. про те, що колото-різане поранення потерпілому ОСОБА_22. було спричинено внаслідок падіння на нього ОСОБА_8., в лівій руці якого знаходився ніж, повністю спростовуються висновком експерта КМКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022.

Щодо другого варіанту розвитку події, як зазначено в експертизі - утримання ножа в лівій руці (клинок до заду, лезо до гори, обух донизу), тобто утримання ножа клинком донизу в напрямку мізинця, то під час проведення слідчого експерименту та під час допиту у суді ОСОБА_8. не зазначав такий спосіб утримання ножа в лівій руці.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в такий спосіб, як зазначено в другому варіанті розвитку події за висновком судово-медичної експертизи № 031-2-2022 від 25.07.2022, колото-різане поранення потерпілому ОСОБА_22. спричинено не було.

Оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку розташування ОСОБА_8. та ОСОБА_22. було «обличчям до обличчя», ОСОБА_8. наніс «тичковий» удар ножем, який тримав у лівій руці (клинок до переду, лезо ліворуч, обух праворуч), при цьому тулуб ОСОБА_22. був нахилений до переду (під кутом близько 45°), як зазначено в першому варіанті «розвитку обставин події» згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи Київського МКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022.

Крім цього, судом досліджено висновок судово-психіатричного експерта № 626 від 15.08.2018, яким підтверджується, що ОСОБА_8. на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання опіоїдів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8. виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої наркотичної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_8. відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (к. п. т. 1 арк. 236-239).

Під час допиту у судовому засіданні лікар судово-психіатричний експерт ОСОБА_50. підтвердила висновки судово-психіатричної експертизи та пояснила, що висновок про перебування ОСОБА_8. у стані гострої неускладненої наркотичної інтоксикації було зроблено на підставі даних матеріалів кримінального провадження, показів свідків та на підставі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1202 від 14.06.2018. Надані для проведення експертизи матеріали були достатніми для надання висновку експертної комісії та будь-яких додаткових матеріалів не потребувалось.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8. міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 626 від 15.08.2018, тобто був осудною особою та підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах.

Щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_8. кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, суд виходить з таких обставин.

На підставі постанови прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9. від 14.06.2018 проведено освідування ОСОБА_8. на наявність наркотичного сп'яніння (к. п. т. 1 арк. 210).

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складено лікарем-наркологом КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_28., при проведенні огляду 14.06.2018 о 20 год 00 хв встановлено, що ОСОБА_8. перебуває у стані наркотичного сп'яніння (опіатами) (к. п. т. 1 а.с. 211).

Посилання сторони захисту на недопустимість зазначеного доказу як письмового доказу у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані сп'яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень ст.ст. 84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.12.2021 по справі № 672/1402/17.

Під час допиту у судовому засіданні свідки ОСОБА_24, ОСОБА_23., ОСОБА_25, а також свідки ОСОБА_30. та ОСОБА_6., будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, чітко зазначили, що у обвинуваченого ОСОБА_8. були явні видимі ознаки наркотичного сп'яніння.

Версія сторони захисту про те, що ОСОБА_27 зробив ОСОБА_8. укол у руку, на переконання колегії суддів, зроблена для спростування стану його наркотичного сп'яніння в момент події кримінального правопорушення.

Вказані обставини спростовуються показами свідків ОСОБА_24., ОСОБА_23., ОСОБА_20. та ОСОБА_21., які під час допиту у суді зазначили, що не бачили, щоб ОСОБА_27 робив якісь ін'єкції ОСОБА_8.

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 також зазначив, що будь-яких ін'єкцій ОСОБА_8. він не робив, оскільки він не є медичним працівником.

Крім цього, під час проведення цієї експертизи підозрюваний ОСОБА_8. нічого не повідомляв експерту та відсутні будь-які об'єктивні медичні дані щодо спричинення йому уколу ОСОБА_27.

Достовірність та об'єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв'язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Колегія суддів вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку, колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_8. у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, доведена поза розумним сумнівом, підтверджується частково показаннями обвинуваченого ОСОБА_8., показаннями потерпілих та свідків, які були безпосередньо допитані під час судового розгляду, сукупністю зібраних письмових та речових доказів у кримінальному провадженні, а також висновками судових експертиз.

Колегія суддів при винесенні вироку не враховує такі докази:

- висновки експерта за результатами проведення судово-медичних експертиз № 10-14/53/1737-Дм/18 від 03.09.2018 та № 10-14/54/1737-Дм/18 від 30.08.2018 (к.п. т. 2 арк. 132-140, 151-155) в частині оцінки експертом показів підозрюваного ОСОБА_8., свідків ОСОБА_23. та ОСОБА_24., які були надані під час проведення слідчих експериментів, оскільки під час допиту у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_51. підтвердив, що при проведенні експертизи він не досліджував відеозаписи цих слідчих експериментів, так як вони не були надані йому слідчим, що відповідно вплинуло на повноту та обґрунтованість висновків цих експертиз;

- висновок експерта № 17-200-МК/1737-ДМ/18 від 04.07.2018 (к.п. т. 1 арк.132-133), оскільки у цьому висновку експертом допущені суперечливі дані щодо орієнтації клинка ножа при зануренні його в тіло потерпілого, що в подальшому було виправлено при проведенні подальших комісійних судово-медичних експертиз (висновок експерта ХОБМСЕ № 08-306/2020 від 09.02.2021, висновок експерта КМКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022).d81yCoppUllcm

ІV. Кваліфікація кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_8.

Умисне вбивство, передбачене в ч. 1 ст. 115 КК України, з об'єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у виді протиправного посягання на життя людини, наслідками у виді смерті та причинним звʼязком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб'єктивної сторони - умисною формою вини, коли винний усвідомлює суспільну небезпечність конкретної своєї дії, а отже, і достатню вірогідність або високу вірогідність, що наближається до неминучості, заподіяння смерті особі внаслідок вчиненого ним діяння, передбачає можливість настання таких наслідків і бажає або свідомо припускає їх настання.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8. про те, що колото-різане поранення було спричинено внаслідок його падіння з ножем в лівій руці на потерпілого ОСОБА_22., оцінюються колегією суддів критично, оскільки ця версія обвинуваченого ОСОБА_8. повністю спростовуються висновками комісійної судово-медичної експертизи КМКБСМЕ № 031-2-2022 від 25.07.2022.

Надаючи оцінку версії сторони захисту про те, що ОСОБА_8. діяв в межах необхідної оборони, як і наявність в діях обвинуваченого уявної оборони, колегія суддів виходить з таких обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно зі ст. 37 КК уявною обороною визнаються дії, пов'язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.

Підставою необхідної оборони є наявність суспільно небезпечного посягання, яке повинно бути наявним, дійсним, тобто таким, що фактично розпочалось і ще не закінчилось і реальним, а не в уяві особи. Як правило, виявляється воно в активних діях особи, що здійснює посягання: застосуванні або загрозі застосування насильства, намаганні протиправно заволодіти майном, заподіяти шкоду, перешкодити нормальній роботі підприємств, установ, організацій тощо (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.01.2022 по справі № 390/157/19, провадження № 51-3526км21).

Для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов'язаного з умисним заподіянням смерті, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність заподіяних тілесних ушкоджень небезпечності посягання і обстановці захисту. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об'єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна (постанова ККС ВС від 26.04.2018 по справі № 342/538/14-к).

Стан необхідної оборони існує лише протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов'язаного з перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання (постанова ККС ВС від 30 червня 2021 року в справі № 682/3280/19).

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах (постанова ККС ВС від 01.07.2021 в справі № 663/2520/16-к, провадження № 51-1449км21, постанова ККС ВС від 17.11.2021 в справі № 722/654/19, провадження № 51-4041км21.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, 13.06.2018 після 22:00 години ОСОБА_8., перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, знаходився в квартирі АДРЕСА_1, в якій були його батьки (батько та мати), став ініціатором сімейного скандалу, під час якого вимагав у батьків грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, ключі від автомобіля «Део Ланос» та висловлював погрози спалити квартиру, які батьки сприймали як реальні. Внаслідок таких агресивних дій батьки - ОСОБА_20. та ОСОБА_21., побоюючись за свою безпеку та майно, вимушені були звернутись про допомогу до старшого сина ОСОБА_25.

Надалі, за проханням ОСОБА_25., до квартири прибули ОСОБА_22, ОСОБА_24 та ОСОБА_23., з метою поспілкуватися з ОСОБА_8. та уговорити його пройти лікування від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі.

В подальшому, ОСОБА_22, ОСОБА_24 та ОСОБА_23., із дозволу батьків пройшли до приміщення квартири, де матір вказала на вхідні двері в кімнату ОСОБА_8, в якій він перебував, щоб вони поспілкувалися із ним та заспокоїли його.

При цьому, можливість застосування вказаними особами фізичної сили, будь-яких предметів, пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, чи кайданок, а також примусове поміщення ОСОБА_8. поза його волею до реабілітаційного центру, виключалося, що під час допиту у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_24, ОСОБА_23., ОСОБА_25 та ОСОБА_21.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_8., перебуваючи в приміщенні своєї кімнати, не намагаючись з'ясувати, з якою метою вказані особи прибули в квартиру, не звертаючи уваги на прохання цих осіб та батьків заспокоїтись, продовжуючи свої агресивні дії, взяв небезпечний для життя людини предмет - ніж по типу «метелик», розклав його, та, погрожуючи його застосуванням, почав розмахувати ножем перед вказаними особами. В подальшому, ОСОБА_8., діючи умисно, протиправно, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до потерпілого, утримуючи у лівій руці та використовуючи в якості знаряддя злочину наявний у нього розкладний ніж по типу «метелика», прицільно та умисно наніс один «тичковий» удар ножем в ділянку грудної клітини потерпілого ОСОБА_22., який у цей час нахилився до переду, зануривши на всю довжину клинка ножа, після чого ОСОБА_8. одразу вилучив клинок ножа з поворотом за годинниковою стрілкою, що призвело до падіння ОСОБА_22. на диван. Надалі ОСОБА_8., який в цей час впав на ОСОБА_22., продовжуючи тримати у лівій руці ніж по типу «метелика», вдруге замахнувся ним, однак клинок ножа зконтактував зі спинкою дивана, праворуч від потерпілого, що призвело до поломки ручки ножа. Після цього свідки відтягнули ОСОБА_8. від потерпілого та утримували його до приїзду працівників поліції.

Свідки ОСОБА_20., ОСОБА_21. та ОСОБА_25 повідомили суду, що до події кримінального правопорушення із ОСОБА_8. вже були розмови про необхідність проходження ним реабілітації в реабілітаційному центрі, з метою подолання наркотичної залежності.

Під час додаткового допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_21. підтвердив, що в розмовах із сином він особисто обіцяв сину ОСОБА_8., що ніхто насильно його не забере в реабілітаційний центр.

Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_23. також підтвердили, що вони не мали наміру примусово чи без добровільної згоди особи доставляти ОСОБА_8 до реабілітаційного центру.

Свідок ОСОБА_27 під час допиту у суді підтвердив, що метою його візиту до квартири було поспілкуватися із ОСОБА_8 та уговорити його пройти реабілітацію.

Версія сторони захисту про те, що вказані особи нібито «вибили двері в кімнату ОСОБА_8. та здійснили насильницьке вторгнення в житло» спростовується сукупністю досліджених доказів по справі.

Так, під час проведення огляду місця події 14.06.2018, на вхідних дверях до цієї кімнати пошкоджень не зафіксовано, будь-яких запірних пристроїв на цих дверях в момент події також встановлено не було.

Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8. зазначав, що «він побачив тіні в коридорі, просто відкрив двері і побачив, що стоять хлопці, далі він закрив двері і просто відійшов до вікна».

Показання свідків ОСОБА_21. та ОСОБА_20. про те, що вхідні двері в кімнату ОСОБА_8 нібито були підперті зсередини дерев'яним стільцем, спростовуються показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_8., який під час допиту у суді зазначив, що вхідні двері до його кімнати були прикриті, однак підперти їх стільцем він не встиг.

Наявні пошкодження на дерев'яному стільці, який стояв посеред кімнати в момент події, цілком ймовірно утворились внаслідок боротьби, яка відбувалася у кімнаті після спричинення ножового поранення потерпілому ОСОБА_22.

Таким чином, в даному випадку не було нападу групи осіб чи протиправного насильницького вторгнення у житло, оскільки вказані особи зайшли до квартири з дозволу та за проханням батьків обвинуваченого ОСОБА_8.

У ОСОБА_22., ОСОБА_24. та ОСОБА_23. не було із собою зброї чи інших засобів, призначених для нанесення тілесних ушкоджень, що під час допиту у судовому засіданні підтвердили як сам обвинувачений ОСОБА_8., так і свідки ОСОБА_20. та ОСОБА_21.

Жодних небезпечних посягань, які б створювали загрозу життю чи здоров'ю ОСОБА_8., в цьому випадку не було.

Посилання сторони захисту на той факт, що у ОСОБА_22, ОСОБА_24 та ОСОБА_23 із собою нібито були кайданки, а також про їх застосування до ОСОБА_8., на переконання колегії суддів, є неправдивим та спростовуються дослідженими доказами.

Під час проведення слідчого експерименту 16.07.2018 підозрюваний ОСОБА_8. нічого не зазначав про застосування до нього кайданок того дня особами, які прибули у квартиру його батьків.

Про ці обставини нічого під час допиту у суді не зазначали і свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_23., а також свідки ОСОБА_20. та ОСОБА_21. (під час первинного допиту 16.07.2019).

Версія сторони захисту, що ОСОБА_8. 13.06.2018 в нічний час здійснював виклик поліцейських, оскільки побоювався, що його можуть примусово помістити до реабілітаційного центру, спростовується змістом повідомлення до служби «102», в якому зазначено: «13.06.2018 о 23:46 за адресою: Новобаварський район, АДРЕСА_1. Брат не впускає заявника додому. Заявник: ОСОБА_8. На місце виїжджала поліція 0602. Конфлікт було вичерпано на місці», що підтверджується рапортом інспектора Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області від 14.06.2018 (к.п. т. 1 арк. 8).

Висновком експерта ХОБСМЕ № 09-2538/2018 від 20.06.2018 (к.п. т. 1 арк. 220-221),підтверджується, що під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_8. виявлено синець на лівому плечі, садна на голові, руках, тазостегновому суглобі, спині, які утворились від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синець за механізмом удару-стиснення та могли бути отримані за 6-7 діб до проведення експертизи та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів (п.п. 2.3.2. «Б», п.п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Вказаний висновок спростовує покази обвинуваченого ОСОБА_8. про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_22., ОСОБА_24. та ОСОБА_23 по голові та затилку, оскільки будь-яких синців в області голови під час його обстеження виявлено не було.

Механізм щодо одного синця, виявленого на передній внутрішній поверхні верхньої третини лівого плеча, розміром 1,5 на 1 см. зазначено як удар-стиснення, а механізм саден, виявлених під час проведення судово-медичної експертизи - тертя-ковзання, що не виключає їх утворення в момент утримування свідками ОСОБА_8. на підлозі в квартирі, до приїзду працівників поліції, оскільки останній поводився дуже агресивно та намагався покинути місце події, про що в своїх показаннях зазначали свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_23.

За встановлених судом обставин, ОСОБА_8. чітко розумів, що вказані особи (ОСОБА_22, ОСОБА_24 та ОСОБА_23) зайшли в квартиру з дозволу його батьків, оскільки він бачив цих осіб разом із батьками в квартирі, тобто він розумів, що не відбувається незаконне вторгнення в житло та не відбувається будь-яке суспільно-небезпечне посягання та вони не створюють йому небезпеки.

Обвинувачений ОСОБА_8. не намагався поспілкуватися з вказаними особам, а навпаки, ігноруючи прохання присутніх в квартирі батьків ОСОБА_20. (матері) та ОСОБА_21. (батька), ОСОБА_22., ОСОБА_23. та ОСОБА_24., заспокоїтись, взяв із дивану розкладний ніж по типу «метелика», розкрив його та, тримаючи його в розкладеному стані, почав розмахувати ножем та погрожувати його застосуванням на адресу ОСОБА_22., ОСОБА_24. та ОСОБА_23.

Судом встановлено, що визначальним у цій справі є поведінка ОСОБА_8., дії якого були направлені не на захист від протиправного посягання, а на умисне вбивство потерпілого.

Врахувавши всі обставини вчиненого діяння у їх сукупності, тривалість та інтенсивність конфлікту (від момент заходу вказаних осіб у квартиру до моменту спричинення ножового поранення потерпілому пройшло 1,5 - 2 хвилини), спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію поранення, нанесення двох ударів ножем, один з яких призвів до ножового поранення грудної клітини потерпілого ОСОБА_22., інший удар прийшовся в спинку та обшивку дивану, внаслідок чого було зламано ручку ножа, той факт, що дії ОСОБА_8. були припинені свідками ОСОБА_24. та ОСОБА_23, які відтягнули його від ОСОБА_22., колегія суддів приходить до висновку про направленість умислу ОСОБА_8. саме на умисне вбивство ОСОБА_22., оскільки він передбачав суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілого та бажав настання саме таких наслідків.

Надаючи оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що в даному випадку обвинувачений ОСОБА_8. діяв поза межами стану необхідної оборони чи стану уявної оборони, а тому його протиправні дії мають розцінюватись судом на загальних підставах.

Посилання сторони захисту на той факт, що обвинувачений ОСОБА_8. перебував у стані сильного душевного хвилювання, оцінюються судом також критично.

Статтею 116 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання.

Встановлення фактичних даних, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ст. 116 КК України, і які могли б викликати у винного стан сильного душевного хвилювання, є компетенцією суду.

За встановлених під час судового розгляду обставин, в даному випадку зі сторони потерпілого ОСОБА_22. не було жорстокого або такого, що принижує честь і гідність особи поводження, не було системного характеру такого поводження з боку потерпілого, що відповідно виключає стан сильного душевного хвилювання в діях обвинуваченого ОСОБА_8.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_8. вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.d81yCoppUllcm

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставин, які пом'якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8. відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, не встановлено.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8., є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних засобів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8. встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_52, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка фактично проживає з його колишньою дружиною, обвинувачений має постійне місце проживання (к. п. т. 1 арк. 177-188).

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Під час судових дебатів потерпілий ОСОБА_14 та представник потерпілої ОСОБА_15. - адвокат ОСОБА_17. просили суд призначити обвинуваченому ОСОБА_8. найбільш суворе покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8., суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким умисним злочином, дані про особу винного, факт невизнання ОСОБА_8. своєї вини та відсутність з його сторони щирого каяття у вчиненому, наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, відсутність пом'якшуючих покарання обставин, думку потерпілих, у зв'язку з чим колегія суддів вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_8. покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 13 років.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8. та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.d81yCoppUllcm

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_14. та потерпілою ОСОБА_15. не заявлено.

Документів про понесені процесуальні витрати учасниками кримінального провадженні до суду не надано, тому питання про розподіл процесуальних витрат в порядку ст. 124 КПК України судом не вирішується.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 по справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) викладено правовий висновок, що КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК України суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Таким чином, у разі, якщо потерпілою ОСОБА_15. у кримінальному провадженні понесені процесуальні витрати, вона не позбавлена можливості звернутися з відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання, пов'язаного з процесуальними витратами, в порядку статей 537, 539 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8. необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, колегія суддівd81yCoppUllcm

у х в а л и л а:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.

Продовжити стосовно ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8. відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 04 квітня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017) зарахувати ОСОБА_8. в строк покарання строк попереднього ув'язнення з 14.06.2018 (дата фактичного затримання згідно протоколу затримання) по 03.04.2023 включно, із розрахунку, що одному дню попереднього ув'язнення відповідає один день позбавлення волі.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.06.2018 по справі № 639/3105/18, провадження № 1-кс/639/1477/18 (к.п. т. 1 арк. 139).

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- речі та предмети, вилучені під час проведення огляду місця події 14.06.2018 за адресою: АДРЕСА_1, а саме: 4 відрізки липкої стрічки зі слідами рук, фрагмент бинта з нашаруванням речовини бурого кольору (РБК) з підлоги, футболку сірого кольору з нашаруванням РБК, рушник помаранчевого кольору з нашаруванням РБК, пачку цигарок «Parliament» з цигарками в кількості 12 штук - знищити як речі, які не мають ніякої цінності;

- ножі в кількості 7 шт., блокнот бронзового кольору - повернути ОСОБА_20. або ОСОБА_21, а у разі їх відмови в отриманні - знищити;

- мобільний телефон «NOKIA» - повернути обвинуваченому ОСОБА_8. як власнику;

- ніж «метелик», складний, заводського виробництва, в розкладеному положенні довжина 21,5 см., довжина клинка 8,8 см. - знищити як знаряддя вчинення злочину (к. п. т. 1 арк. 55-62).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який тримається під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз'яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз'яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.d81yCoppUllcm

Головуючий суддя ОСОБА_1d81yCoppUllcmd81yCoppUllcmd81yCoppUllcm

Суддя ОСОБА_2d81yCoppUllcmd81yCoppUllcmd81yCoppUllcm

Суддя ОСОБА_3