Вирок

Іменем України

Справа № 712/5142/20

Провадження № 1-кп/712/266/23

05 квітня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, офіційно непрацюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, інвалідом, ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та депутатом не являється, без постійного місця проживання, раніше судимого:1) Апеляційним судом Харківської області від 13.09.2005 засуджений за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України з мірою покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років. 26.01.2016 звільнений у зв`язку із відбуттям покарання; 2) 21.12.2017 засуджений Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України з мірою покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у тому що, 21.04.2020 близько 14 години 00 хвилин, знаходячись поблизу будинку № 4, що розташований по пров. М. Ханенка у м. Черкаси, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, відкрито, повторно, умисно, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар правою рукою в область шийної ділянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній упав на землю. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_9 наніс ще один удар правою рукою в область носу ОСОБА_10 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця ділянки обличчя та садна потиличної ділянки, що згідно висновку експерта № 02-01/368 від 04.05.2020 належать до легких тілесних ушкоджень. В подальшому, скориставшись безпорадним становищем потерпілого, заволодів гаманцем останнього, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 1700 гривень. Після чого з місця правопорушення зник, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму. Таким чином, ОСОБА_7 стороною обвинувачення обвинувачується у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав та пояснив, що він є особою без постійного місця проживання. Біля магазину АТБ, що знаходиться в м.Черкаси в районі залізничного вокзалу, познайомився з чоловіком, якого також звали ОСОБА_11 , який запропонував розпити разом спиртні напої, однак додав, що грошей на алкоголь у нього немає. Вони побачили дідуся який йшов з магазину та ОСОБА_11 підійшов до нього взяв його під руку та повів його за ріг будинку, а він залишився сидіти на зупинці та просити людей, які проходили поруч, щоб купили йому продукти харчування. Через короткий проміжок часу ОСОБА_11 повернувся один та сказав, що гроші в нього є на його запитання, де він їх взяв той повідомив, що попросив у дідуся (потерпілого), і той добровільно дав. Потім вони купили спиртні напої та пішли розпивати до будівлі амбулаторії, яка знаходиться біля вокзалу, там проживають безхатьки. Після цього він нічого не пам`ятає, та вже прокинувся в лікарні, з діагнозом алкогольна кома. Після виписки з лікарні він знову пішов до будівлі амбулаторії, щоб знайти ОСОБА_12 , однак його там не було, а до нього підійшли оперативні працівники та забрали його до райвідділу, в райвідділку також знаходився ОСОБА_11 , та потерпілий. Коли потерпілий впізнав в Стасові особу яка на нього напала, то він впав на коліна, та почав говорити про те, що це не він. Працівники поліції не розібравшись в ситуації підвели до нього потерпілого та сказали, що саме він є тим чоловіком, який на нього напав. Вважає, що його вина не доведена, просив виправдати. Потерпілий ОСОБА_8 не допитувався судом, оскільки згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Свідки по кримінальному провадженню ОСОБА_13 , ОСОБА_14 судом не допитувалися, оскільки відповідно до рапорту та наданої довідки ОСОБА_13 помер 13.07.202, ОСОБА_14 - 28.05.2021. Відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства, а саме ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Таким чином суд не враховує показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_13 ОСОБА_14 наданими на етапі досудового розслідування, що регламентується з практикою Верховного Суду (Постанова ККС від 30.05.2019, справа № 303/4947/14-к, провадження № 51-7979 км18). Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора. На підтвердженні винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- показання свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що в квітні 2020 вона разом ще з однією дівчиною була присутня на слідчій дії, під час впізнання особи по фотокарткам. Потерпілому показували фотокартки на яких були зображені особи чоловічої статі. На яких потерпілий вказав на одну фотокартку, на якій був зображений чоловік, який на думку потерпілого здійснив на нього напад. Потерпілий перебував в адекватному стані, та все показував самостійно. Крім того судом досліджені інші письмові матеріали, надані органом досудового слідства на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_8 від 22.04.2020, який повідомив про те, що 21.04.2020 близько 14:00 год. рухаючись по провулку в м. Черкаси за адресою проживання, невідома особа із застосуванням фізичної сили заволоділа його грошовими коштами у сумі 1700 грн. ;

- протокол огляду місця події, з фото - таблицями від 22.04.2020, з яких вбачається місце огляду ділянки місцевості приблизними розмірами 2 х 3 м розміщеної на тротуарі за адресою по провулку М. Ханенка, буд. 4 в м. Черкаси було виявлено сліди речовини бурого кольору;

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілим ОСОБА_8 від 22.04.2020 згідно з якого потерпілий ОСОБА_8 на фотознімку № 4 впізнав особу, яка здійснила із застосуванням сили відносно нього грабіж, а саме заволоділа його грошима;

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками потерпілим ОСОБА_8 від 22.04.2020 згідно з якого потерпілий ОСОБА_8 на фотознімку № 3 впізнав особу, яка знаходилась поряд з особою, яка здійснила відносно нього грабіж;

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_13 від 22.04.2020 згідно з якого свідок ОСОБА_13 на фотознімку № 1 впізнав особу, яка із застосуванням сили заволоділа особистими коштами заявника;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.04.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України;

- протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 26.05.2020, який фіксувався за допомогою відеокамери «Panasonic», відповідно до якого, останній докладно розповів про місце вчинення злочину та за якими обставинами, яким чином наносив удари ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8

- протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 26.05.2020 який фіксувався за допомогою цифрового фотоапарату «Sony» та з фототаблицями до нього, відповідно до якого останній вказує місце вчинення злочину, та нанесення йому ударів ОСОБА_7 та в якому положенні він знаходився та як з правої кишені вийняв гаманець в якому були грошові кошти в сумі 1700 грн, після чого з місця події зник.

- висновок експерта № 02-01/368 від 04.05.2020, відповідно до якого під час проведення огляду ОСОБА_8 , було виявлено синець ділянки обличчя та садно потиличної ділянки, які утворились внаслідок дії тупих предметів приблизно за 1-2 тяжня до проведення судово медичної експертизи, що підтверджується їх видом та морфологічними властивостями. Тілесні ушкодження за ступеням тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень. Локалізація та морфологічні властивості, вказують на те, що тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 не властиві для утворення внаслідок падіння з положення стоячи (на площині). Оцінивши покази обвинуваченого ОСОБА_7 та фактичні дані, що підлягали доведенню у судовому засіданні, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому КПК України. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок. Суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового розслідування докази сторони обвинувачення у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, вчинене саме обвинуваченим ОСОБА_7 . Суд визнає, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 про його непричетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, не спростовані, дослідженими в ході судового розгляду жодними вагомими, переконливими, допустимими та належними доказами, наданими стороною обвинувачення. Також неперевірена версія причетності свідка ОСОБА_13 до вказаного злочину. Для злочину передбаченого ч. 2 ст.186 КК України обов`язковими ознаками об`єктивної сторони є діяння, що полягає у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наслідки у вигляді заподіяної шкоди та зв`язок між діянням та наслідками.

Суд не вбачає у діях ОСОБА_7 наявності кримінального правопорушення, крім цього відсутній безпосередній зв`язок між діянням і наслідками. Обов`язковою ознакою злочину передбаченого статтею 186 КК України передбачена вина у формі умислу та корисливий мотив.

Крім того, суд критично оцінює наступні докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

- протокол огляду місця події від 22.04.2020, оскільки слідчим ОСОБА_16 до протоколу огляду не внесено характеризуючих даних даного фотоапарату, що на даний час унеможливлює встановити технічний засіб фіксації зазначеної процесуальної дії, як в свою чергу і первинний носій на ньому інформації, тобто фото яке долучено до матеріалів справи. Також, не зазначено учасникам процесуальної дії про умови та порядок використання засобів фіксації, застосованих при проведенні відповідної процесуальної дії, що свідчить відсутність у даному протоколі підписів останніх. Окрім того, у вказаному протоколі відсутні прізвища осіб які його підписали, а наявне прізвище « ОСОБА_17 » взагалі не зрозуміло з яких підстав внесено до вказаного протоколу. Також, відсутні відомості спеціаліста який здійснював відповідну фіксацію та в графі «за участі спеціаліста» такі відомості відсутні. Разом із тим, вказаний огляд проведено за відсутності самого потерпілого та свідка відповідних подій, що ставить під сумнів достовірність огляду саме дійсного місця вчинення даного кримінального правопорушення. Так як потерпілий у своїй заяві не вказує на конкретне місце вчинення відносно останнього кримінального правопорушення.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що протокол ОМП проведено 22.04.2020 у період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. 06 хв., за відсутності свідка та потерпілого, тобто фактично не зрозуміло з яких підстав орган досудового розслідування встановив точне місце скоєння кримінального правопорушення. Фото - таблиця, як додаток до протоколу не завірена всіма учасниками відповідної слідчої дії, фото-знімки виготовлені неналежної якості без зазначення їх належності до тієї чи іншої обставини події для чого вони безпосередньо виготовлялися. Отже, протокол та фото-таблиця, як його додаток складені у порушення вимог ст. ст. 104-105 КПК України, що в свою чергу доводить їх очевидну недопустимість. Суд не приймає до уваги, як доказ вини дані протоколів пред`явлення осіб для впізнання потерпілому ОСОБА_8 та свідку ОСОБА_13 від 22.04.2020, оскільки згідно з протоколу затримання, обвинуваченого ОСОБА_7 від 22.04.2020 з`ясовано, що про його затримання центр надання безоплатної правової допомоги повідомлено о 21 год. 40 хв., а затримання (згідно протоколу) проведено з 22 год. 00 хв. до 22 год. 16 хв. Слідчу дію, таку як пред`явлення особи для впізнання можливого підозрюваного з потерпілим розпочато з 21 год. 25 хв. по 21 год. 35, а слідчу дію - пред`явлення особи для впізнання можливого свідка відповідних подій з потерпілим розпочато з 21 год. 36 хв. по 21 год. 46. Слідчу дію, таку як пред`явлення особи для впізнання можливого підозрюваного з свідком розпочато з 21 год. 48 хв. по 21 год. 59. Тобто, вказані слідчі дії проведені відносно особи до її затримання та без встановлення її особистості, та можливості виготовлення відповідної фотокартки. У вказаних протоколах як потерпілого так і свідка, наявні фотознімки без їх нумерації, що дає сумніви стверджувати під яким саме номером знаходиться та чи інша особа, або з якого боку розпочинається відповідна нумерація. Також, у зазначених протоколах не вказується про всі обставини і умови проведення такого пред`явлення для впізнання. Отже, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2020 за участі потерпілого та свідка, складені у порушення вимог ст. ст. 104 - 105 КПК України; - у висновку експерта КУ «Черкаського обласного бюро судово медичної експертизи» від 04.05.2020 за № 02-01/368, а саме у пункті 4 підсумків даної експертизи зазначається, що утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 за обставин, які вказані у описовій частині постанови про призначення судово-медичної експертизи не виключається. Разом із тим, у описовій постанові про призначення експертизи від 24.04.2020 слідчого ОСОБА_16 взагалі про механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та обставин подій за яких останній міг отримати відповідні ушкодження не зазначається. Окрім того, експертом не надано та не обґрунтовано відмову в наданні на питання слідчого щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 та які з даного питання матеріали чи обставини досліджувалися експертом. Однак, враховуючи ту обставину, що слідчий експеримент за участі потерпілого, де він показував механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, у експерта й не міг бути під час проведення відповідної експертизи, оскільки вказане відтворення проведено вже після експертного дослідження, а саме 26.05.2020. Також, слід врахувати, що згаданий вище слідчий експеримент проведено без залучення експерта чи будь-якого іншого спеціаліста, який й міг зробити аналіз нанесенню та отриманню відповідних тілесних ушкоджень потерпілим. Тобто, експертом зроблено висновок без дослідження всіх можливих та необхідних для проведення відповідної експертизи матеріалів, доказів тих чи інших обставин подій. Тому суд вважає, що висновок експертизи від 04.05.2020 від № 02-01/368 складений у порушення вимог ст. 69 КПК України. Щодо даних протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_8 від 26.05.2020, то слід звернути увагу, на те, що під час проведення відповідного слідчого експерименту застосовувався технічний засіб фотоапарат «Sony», слідчим ОСОБА_18 до протоколу огляду не внесено характеризуючих даних даного фотоапарату, що на даний час унеможливлює встановити технічний засіб фіксації зазначеної процесуальної дії, як в свою чергу і первинний носій на ньому інформації, тобто фото яке долучено до матеріалів справи. Також, не зазначено учасникам процесуальної дії про умови та порядок використання засобів фіксації, застосованих при проведенні відповідної процесуальної дії, що свідчить відсутність у даному протоколі підписів останніх. До проведення слідчого експерименту не залучено спеціаліста в галузі медицини, який міг би проаналізувати механізм отримання потерпілим відповідних тілесних ушкоджень. Отже, фото - таблиця, як додаток до протоколу не завірена всіма учасниками відповідної слідчої дії та фото-знімки не скріплені відповідною печаткою слідчого, тому протокол та фото-таблиця, як його додаток складені у порушення вимог ст. ст. 104-105 КПК України. Суд також не приймає до уваги, дані протоколу слідчого експерименту від 26.05.2020 за участі свідка ОСОБА_13 , оскільки вважає, що під час проведення відповідного огляду застосовувався технічний засіб відеокамера «Panasonic», слідчим ОСОБА_18 до протоколу огляду не внесено характеризуючих даних даної відеокамери, що на даний час унеможливлює встановити технічний засіб фіксації зазначеної процесуальної дії, як в свою чергу і первинний носій на ньому інформації, тобто фото яке долучено до матеріалів справи. Також, не зазначено учасникам процесуальної дії про умови та порядок використання засобів фіксації, застосованих при проведенні відповідної процесуальної дії, що свідчить відсутність у даному протоколі підписів останніх. Також, відсутні відомості спеціаліста який здійснював відповідну фіксацію та відомості про нього відсутні. У протоколі відсутні будь-які відомості щодо долучення до нього відео фіксації обставин подій за участі свідка ОСОБА_13 . Разом із цим, дане відео не оглянуте та не визнано як речовий доказ у вказаній справі, а тому його наявність не несе ніякої доказової бази. Також, суд не може взяти до уваги покази свідка ОСОБА_15 , як доказ вини обвинуваченого, оскільки вона вказала лише, що були присутні під час проведення однієї слідчої дії, а саме впізнання особи по фотознімкам, однак не повідомила суд за яким саме ознаками потерпілий впізнавав особу, яка вчинила на нього напад. Суду не надано жодних об`єктивних даних, які б були у розпорядженні органу досудового розслідування та які б могли свідчити про причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення. А тому суд, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення з урахуванням положень ст.ст. 22, 23, 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновків про необхідність виправдання ОСОБА_7 . Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, ст. ст. 370, 374 КПК України, роз`яснень п. 23 ППВСУ №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов ППВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок. З урахування викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до обґрунтованого висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення не надано, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинності, закріпленого у ст. 62 Конституції України виправдати ОСОБА_7 , у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, вчинене саме ОСОБА_7 . Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 по данному кримінальному провадженню не обирався. Речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України.

Речові докази, а саме змиви речовини бурого кольору, які передано до камери зберігання речових доказів Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий