ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ У

КРАЇНИ

19 січня 2023 року

м. Київ

справа № 714/795/20

провадження № 51-1996 км 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області

від 31 січня 2022 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000131, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2022 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК кожного до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково та стягнуто з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на його користь солідарно майнову шкоду в розмірі 7 295,32 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без змін.

Згідно з вироком ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими у тому, що вони за обставин, встановлених судом та наведених у вироку, 16 червня 2019 року близько 21 години, перебуваючи неподалік лижної траси, що в с. Горбова Чернівецького (Герцаївського) району Чернівецької області, в ході суперечки із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи спільно та злагоджено, переслідуючи мету спричинення останнім тілесних ушкоджень, умисно нанесли не менше тринадцяти ударів руками та ногами, а ОСОБА_9 і дерев`яною битою, по тулубу, голові та кінцівках ОСОБА_6 , завдавши йому тілесні ушкодження у виді синців у ділянці спинки носа, навколо правого ока, навколо лівого ока, в тім`яній ділянці зліва, в лобній ділянці, по передньо-внутрішній поверхні лівого плеча, по передньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, по зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, саден по зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, по задній поверхні правого ліктьового суглоба, по тильній поверхні правої стопи в проекції 3-го пальця, на підошовній поверхні правої стопи в проекції 2-го пальця, крововиливу в ділянці слизової оболонки верхньої губи посередині, підкон`юктивального крововиливу лівого очного яблука, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, та струсу головного мозку, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я останнього.

Також нанесли не менше восьми ударів руками та ногами, а ОСОБА_9 і дерев`яною битою по тулубу, голові та кінцівках ОСОБА_7 , завдавши йому тілесні ушкодження у виді синців навколо лівого ока, по зовнішній поверхні лівого плечового суглоба, по внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, по задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, по зовнішній поверхні лівого стегна на всьому протязі, саден в ділянці лівої вушної раковини, по задній поверхні правого ліктьового суглоба, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, та забійної рани в проекції зовнішнього краю надбрівної дуги зліва, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я останнього.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі потерпілий, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Як зазначає потерпілий, судами першої та апеляційної інстанцій судовий розгляд проводився неповно та не всебічно, зокрема: суд першої інстанції надав перевагу стороні захисту, окрім того обмежив права потерпілих у наданні доказів та позбавив можливості довести свою позицію, оскільки відхилив клопотання потерпілих про допит свідків - лікаря Герцаївської лікарні ОСОБА_11 та слідчого Герцаївського ВП ЧРУП в Чернівецькій області ОСОБА_12 , а також безпідставно, на його думку, відмовив у задоволенні клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи з метою визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. При цьому вказує, що лікар ОСОБА_11 , який проводив огляд ОСОБА_6 , може підтвердити, що виявлене у потерпілого тілесне ушкодження у виді значної опухлості спинки носа є переломом кісток спинки носа, а не синцем, як зазначено у висновку судово-медичного експерта № 576 від 22 липня 2019 року. Крім того, просить звернути увагу, що експертом невірно визначена ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки ОСОБА_6 знаходився на лікуванні 23 дні і це відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень вказує на тривалий строк розладу здоров`я та є більш тяжким ушкодженням, аніж визначено експертом. Також вважає, що судовий розгляд проведено необ`єктивно та упереджено, оскільки в ухваленні вироку брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів в неупередженості судді, однак у задоволенні відводу було відмовлено. Зазначає й про те, що суд першої інстанції був упереджений під час дослідження доказів, послався у судовому рішенні на показання заангажованих свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , при цьому не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_7 , які підтвердили в судому засіданні саме те, що у ОСОБА_6 наявний перелом носу, тобто суд взяв до уваги одні показання, не надавши мотивації неприйняття інших, чим, на думку потерпілого, порушив вимоги ч. 1 ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Не призначення ж судом додаткової комісійної судово-медичної експертизи та не проведення допиту свідків в судовому засіданні, як зазначає потерпілий, є істотним порушенням його прав.

Позиції учасників судового провадження

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник - адвокат ОСОБА_8 підтримали подану потерпілим ОСОБА_6 касаційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу потерпілого необґрунтованою і просив її залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ж із вимогами статті 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Наведені вимоги судами першої та апеляційної інстанцій було дотримано в повному обсязі.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпілий не погоджується із встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами кримінального провадження, що згідно зі ст. 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку. А тому суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами.

При цьому висновок суду першої інстанції, із яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було безпосередньо досліджено, а також оцінено за критеріями, визначеними ч. 1 ст. 94 КПК.

Так, обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в умисному заподіянні потерпілим легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд у вироку послався у тому числі й на показання самих обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі хоча свою вину і не визнали, проте не заперечували, що 16 червня 2019 року під час святкування на р. Прут дня народження між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 стався словесний конфлікт, який переріс у бійку, яка продовжилась на лижній трасі.

Суд у вироку послався також на показання потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надані в судовому засіданні, та дані протоколів проведення слідчого експерименту від 26 листопада 2019 року за їх участю, відповідно до яких вони розповідали, за яких обставин ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили їм тілесні ушкодження.

Крім того, судом досліджено та наведено у вироку показання свідка ОСОБА_16 , котрий пояснив, зокрема, що він поїхав на лижну трасу разом із потерпілими й там вже були обидва обвинувачених і ОСОБА_13 . Він першим підійшов привітатися. Позаду нього йшов потерпілий ОСОБА_6 . ОСОБА_9 одразу вдарив його кулаком в обличчя, а далі взяв биту і почав нею бити потерпілого по голові та тілу. Коли до обвинуваченого підбіг потерпілий ОСОБА_7 , він також вдарив того битою по голові, а далі в бійку втрутився обвинувачений ОСОБА_10 - вдарив потерпілого ОСОБА_7 . В якийсь момент, коли ОСОБА_6 впав, а ОСОБА_9 замахнувся на нього, він вирвав з рук обвинуваченого биту і викинув її в кущі. Далі бійка продовжувалась кулаками в обличчя і по тілу, чи бив потерпілого ОСОБА_6 не може стверджувати, шарпанина була між ними чотирма. Він викликав поліцію, тоді конфлікт припинився. Дерев`яну биту згодом він віддав працівникам поліції. Обидва обвинувачених і потерпілий ОСОБА_6 були в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд першої інстанції критично поставився до показань свідка ОСОБА_13 , оскільки він є племінником обвинуваченого ОСОБА_9 і його показання спростовуються показаннями потерпілих, свідка ОСОБА_16 щодо обставин заподіяння потерпілим обвинуваченими тілесних ушкоджень і висновками експертів щодо механізму утворення тілесних ушкоджень.

Крім того, суд врахував показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_15 , надані в судовому засіданні, за якими вони розповідали про події, що відбувалися 16 червня 2019 року на р. Прут.

Водночас суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_15 підтверджують лише наявність конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 , що мав місце на р. Прут та передував події.

У вироку суд послався й на дані протоколу огляду від 15 січня 2020 року, аудіозапис та стенограму розмови, які були досліджені в судовому засіданні та з яких вбачається, що між обвинуваченим ОСОБА_9 і потерпілим ОСОБА_6 відбулась телефонна розмова з приводу зустрічі задля з`ясування стосунків. Під час розмови мали місце взаємні образи, обвинувачений погрожував потерпілому - дослівно: «дивись щоб я зараз не приїхав і не забрала б тебе звідти швидка медична допомога».

Крім того, суд першої інстанції послався у вироку на дані висновку судово-медичного експертизи № 576 екс від 22 липня 2019 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_27 виявлені такі тілесні ушкодження: синці в ділянці носа, навколо правого ока та навколо лівого ока, в тім`яній ділянці зліва, в лобній ділянці, по передньо-внутрішній поверхні лівого плеча, по передньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, по зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, саден по зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, по задній поверхні правого ліктьового суглоба, по тильній поверхні правої стопи в проекції

3-го пальця, на підошовній поверхні правої стопи в проекції 2-го пальця, крововилив у ділянці слизової оболонки верхньої губи по середині, підкон`юктивального крововиливу лівого очного яблука, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також виявлено струс головного мозку, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Всі виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як 13-кратної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в фабулі ухвали суду. Малоймовірно виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи.

Також судом наведено у вироку дані, що містились у висновку експерта № 577 від 22 липня 2019 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: забійна рана в проекції зовнішнього краю надбрівної дуги зліва, струс головного мозку; синці навколо лівого ока, по зовнішній поверхні лівого плечового суглоба, по внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, по задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, по зовнішній поверхні лівого стегна на всьому протязі; садна в ділянці лівої вушної раковини, по задній поверхні правого ліктьового суглоба. Забійна рана в проекції зовнішнього краю надбрівної дуги зліва, струс головного мозку за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Тілесні ушкодження у виді синців та саден за ступенем тяжкості відносяться до легких. Всі виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, при цьому було нанесено не менше 8-ми травмуючих дій, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в ухвалі суду. Малоймовірно виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи.

Судом досліджено та наведено у вироку й дані, що містились у висновках експерта № 891д та № 892д від 19 вересня 2019 року, якими було встановлено, що виявлені у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, можливо внаслідок нанесення ударів дерев`яною битою, чи будь-яким іншим тупим твердим предметом, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в ухвалі суді.

Також судом наведено у вироку дані, що містились у протоколі огляду від 8 лютого 2020 року, з яких убачається, що оглядався предмет чорного кольору, продовгуватоїформи, за своїми зовнішніми ознаками схожий на биту, довжиною 0,77 м.

У вироку суд послався й на дані висновку експерта № 1005-К від 1 червня 2020 року, з якого вбачається, що надана на дослідження дерев`яна бита, загальноюдовжиною 747 мм, є спортивним інвентарем - аматорською битою для гри в бейсбол та до холодної зброї не відноситься; виготовлена саморобним способом.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції надав їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував їх дії за ч. 2 ст. 125 КК.

Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом з тим неспроможними, на думку колегії суддів касаційної інстанції, є доводи потерпілого, про безпідставну відмову судом першої інстанції в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 щодо допиту як свідків лікаря ОСОБА_11 та слідчого ОСОБА_12 .

Відповідно до технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції від 22 листопада 2021 року, потерпілим ОСОБА_6 було заявлено клопотання про виклик та допит в судовому засіданні в якості свідків лікаря Герцаївської районної лікарні ОСОБА_11 , який надавав потерпілому первинну медичну допомогу та проводив обстеження отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, а також слідчого Герцаївського ВП Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_12 , котрий проводив слідчі дії в ході проведення досудового слідства у справі. Однак, у задоволенні цього клопотання місцевим судом було відмовлено з наведенням відповідних роз`яснень, а тому така відмова була належним чином мотивованою.

Також слід визнати неспроможними й доводи потерпілого про безпідставну відмову судом першої інстанції в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 щодо призначення у кримінальному провадженні додаткової комісійної судової медичної експертизи, які були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду в суді першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про призначення додаткової комісійної судової медичної експертизи, посилаючись на те, що висновки експерта № 576

від 22 липня 2019 року та № 891 д від 19 вересня 2019 року є неповними і необґрунтованими, викликають сумніви щодо їх правильності, оскільки у потерпілого ОСОБА_6 наявне тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носа, а також з огляду на те, що експертом не було взято до уваги ступінь тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, у зв`язку з чим вказані висновки суперечать наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2022 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено у зв`язку з тим, що представником потерпілих не наведені переконливі підстави для призначення додаткової комісійної судової медичної експертизи, а наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими.

Перевіряючи вказані доводи потерпілого, апеляційний суд зазначив, що у судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_28 , яким були складені висновки № 576 від 22 липня 2019 року та № 891д від 19 вересня 2019 року. При цьому експерт ОСОБА_28 пояснив, що експертизи були проведені на підставі безпосереднього огляду потерпілого ОСОБА_6 та з використанням медичної документації стаціонарного хворого, також були досліджені та взяті до уваги дані КТ головного мозку та рентгенографія черепа ОСОБА_6 . Крім того, експерт показав, що лікарі не бачили перелому кісток носа ОСОБА_6 (такого ушкодження встановлено не було).

Крім того експерт пояснив, що перелом кісток носа неможливо виявити, якщо пройшло більше одного місяця, а наявність на рентген знімку, датованому жовтнем 2020 року (тобто по сплину більш як року після подій 16 червня 2019 року), даних про перелом кісток носа може свідчити лише про наявність свіжого перелому кісток носа, оскільки виявити перелом кісток носа, який був би заподіяний у червні 2019 року, наразі було б неможливо.

Разом з тим, експерт під час допиту пояснив і те, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_6 був встановлений на підставі медичних документів. При цьому вказав, що тривалість лікування струсу головного мозку не впливає на ступінь тяжкості цього тілесного ушкодження, яке є легким, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, на думку колегії суддів касаційної інстанції, та як обґрунтовано про це зазначено судом апеляційної інстанції, доводи потерпілого щодо неправильного визначення ступеня тяжкості виявлених у нього тілесних ушкоджень були спростовані шляхом допиту експерта, а доцільності призначення комісійної експертизи суду обґрунтовано не було.

Крім того, доводи потерпілого про упередженість судді ОСОБА_29 , котра розглядала кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , також були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду у суді першої інстанції потерпілими неодноразово заявлялись відводи судді Герцаївського районного суду Чернівецької області ОСОБА_29 , зокрема,

і 19 листопада 2020 року, з тих підстав, що на їх думку, обвинувачені можуть мати вплив на Герцаївський районний суд Чернівецької області. Ці клопотання у відповідності до вимог КПК належно були розглянуті й ухвалами місцевого суду обґрунтовано були залишені без задоволення.

При цьому, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, з висновком якого погоджується й колегія суддів касаційної інстанції, відхилення судом безпідставних клопотань потерпілих і їх представника не свідчить про упередженість судді.

Призначене покарання засудженим за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень та відповідає вимогам статей 50, 65 КК.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК дав належну оцінку доводам, викладеним в апеляційній скарзі потерпілого, та обґрунтовано відмовив у її задоволенні. При цьому апеляційним судом не встановлено порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судових рішень, не встановлено.

Таким чином, касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

у х в а л и в:

Вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2022 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3