Справа № 307/2450/22
Провадження №1-кс/307/923/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.152; ч.6 ст.152; ч.3 ст. 15, ч. 6 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з першим заступником керівника Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 18 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152; ч.6 ст. 152; ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152 КК України.

Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01 лютого 2022 року, близько 13 години, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , використовуючи безпорадний стан малолітньої ОСОБА_9 , 2011 року народження, яка в зв`язку з своїм віком не могла розуміти характеру і значення вчинюваних з нею дій,без згоди останньої, вступив з нею у статеві зносини природнім способом, тобто вчинив відносно малолітньої ОСОБА_9 дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій.

Крім цього, 10 лютого 2022 року, близько 14 години, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , використовуючи безпорадний стан малолітньої ОСОБА_9 , 2011 року народження, яка в зв`язку з своїм віком не могла розуміти характеру і значення вчинюваних з нею дій,без згоди останньої, вступив з нею у статеві зносини анальним способом, тобто вчинив відносно малолітньої ОСОБА_9 дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій.

Крім цього, 05 березня 2022 року, близько 16 години, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , використовуючи безпорадний стан малолітньої ОСОБА_9 , 2011 року народження, яка в зв`язку з своїм віком не могла розуміти характеру і значення вчинюваних з нею дій,без згоди останньої, вступив з нею у статеві зносини оральним способом, тобто вчинив відносно малолітньої ОСОБА_9 , дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій.

Крім цього, 09 березня 2022 року, близько 14 години, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, знаходячись в наметі який стояв в лісовому масиві неподалік дворогосподарства №56 по вул. Великий Боуц в с. Глибокий Потік, Тячівського району, Закарпатської області, із погрозою застосуванням фізичного насильства та залякування останньої, предметом схожим на пістолет який згідно висновку експерта №СЕ-19/107-22/6647-БЛ від 29.07.2022 року є пневматичним, газово-балонним пістолетом «KWC», калібру 4,5мм, серійний номер « НОМЕР_1 », призначений для стрільби металевими кульками калібру 4,5мм, виготовлений промисловим способом, подолавши таки чином її опір, та не звертаючи уваги на небажання, використовуючи безпорадний стан малолітньої ОСОБА_9 2011 року народження, яка в зв`язку з своїм віком не могла розуміти характеру і значення вчинюваних з нею дій,без згоди останньої, вступив з нею у статеві зносини анальним способом, тобто вчинив відносно малолітньої ОСОБА_9 , дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій.

Крім цього, на початку квітня 2022 року (більш точну дату та час встановити не виявилось можливим), ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, знаходячись в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 , використовуючи безпорадний стан малолітньої ОСОБА_9 , 2011 року народження, яка в зв`язку з своїм віком не могла розуміти характеру і значення вчинюваних з нею дій, без згоди останньої, намагався вступив з нею у статеві зносини, тобто вчинив відносно малолітньої ОСОБА_9 , дії сексуального характеру. Разом з тим, ОСОБА_6 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто зґвалтування оскільки малолітній потерпілій, відкривши двері, вдалося втекти.

20 липня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, 29 серпня 2022 року ОСОБА_6 оголошено додаткову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152; ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152 КК України, а 25 листопада 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

У вчиненні цих кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий.

7 жовтня 2022 року слідчим суддею Тячівського районного суду продовжено строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до 18 січня 2023 року.

11 жовтня 2022 року слідчим суддею Тячівського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, строком до 9 грудня 2022 року.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту малолітньої (неповнолітньої) особи ОСОБА_10 , висновком судово-медичного експерта №126, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, протокол допиту (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_9 від 12.08.2022 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показань на його користь, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, і підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_6 неодноразово вчиняв кримінальне правопорушення відносно потерпілої, у зв`язку з чим вбачається необхідність у продовжені застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування не встановлено обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшилися, тобто тримання ОСОБА_6 під вартою є виправданим.

Так, у органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, за вчинення яких йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі.

Отже, ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.

Слід також врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 .

Просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому обставин та просить його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просять в задоволенні клопотання відмовити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також зазначив, що підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу в виді тримання під вартою не має, та просить змінити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з тих підстав, що наявні матеріали справи не доводять обгрунтованість підозри ОСОБА_6 та прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого альтернативного запобіжного заходу.
Вивчивши клопотання, заслухавши учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 18 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152; ч.6 ст. 152; ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152 КК України.

Також встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, і за матеріалами провадження підозра ОСОБА_6 обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Ухвалою слідчого судді від 7 жовтня 2022 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000413 від 18 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152; ч.6 ст. 152; ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152 КК України, до 18 січня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 11 жовтня 2022 року продовжено обраний відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 24 години 00 хвилин 9 грудня 2022 року.

Також досудовим слідством встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, знаходячись на волі може незаконно впливати на малолітню потерпілу, свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частинами 1 та 2 ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно зі ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Беручи до уваги те, що захисником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_11 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слід відмовити.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове слідство не закінчено та згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 жовтня 2022 його строк продовжено до 18 січня 2023 року.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Беручи до уваги наведене, та те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на 15 років чи довічне позбавлення волі, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_6 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, вчинений підозрюваним ОСОБА_6 злочин, є відносно особи, що не досягла 14 років, досудове розслідування на час розгляду клопотання ще не закінчено, виходячи з необхідності уникнення ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися на час розгляду даного клопотання, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також приймаючи до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту не відпали, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 з врахуванням положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, вважаю за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою без визначенням розміру застави до 60 днів в межах строку досудового розслідування відповідно до вимог ч. 3 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-205, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити обраний відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 60 днів, тобто до 24 години 17 січня 2023 року.

Строк дії ухвали до 24 години 00 хвилин 17 січня 2023 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходупідозрюваному ОСОБА_6 , - відмовити.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Повний текст ухвали складено та оголошено 8 грудня 2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1