Дата документу 24.01.2023 Справа № 333/5239/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/5239/22 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/87/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника третьої особи ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого, яке погоджене прокурором та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку від 29 листопада 2022 року за адресою: АДРЕСА_1.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника третьої особи - адвоката ОСОБА_7 .

Представник третьої особи ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого, яке погоджене прокурором та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку від 29 листопада 2022 року за адресою: АДРЕСА_1.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що майно, вилучене 29 листопада 2022 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 підпадає під критерії речових доказів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05 грудня 2022 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту в межах кримінального провадження №0001594 від 07 листопада 2022 року.

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що орган досудового розслідування провів обшук за адресою, дозвіл на яку не надавався. Згідно з ухвалою слідчого судді від 29 листопада 2022 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , однак слідчим проведено незаконний обшук за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, вважає, що слідчим суддею незаконно накладено арешт на майно, яке відповідно до протоколу обшуку вилучене за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя дійшов висновків, які не відповідають дійсним обставинам провадження. Так, слідчим суддею досліджувались докази щодо встановлення адреси, за якою29 листопада 2022 року проводився обшук. Однак слідчий суддя дійшов помилкових висновків, оскільки всі докази вказують на те, що обшук проведено саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, вважає, що суд допустив істотне порушення норм процесуального права, яке полягає у не дослідженні доказів, не зазначено доводів на всі аргументи представника власника майна та користувача приміщення, а також залишення без розгляду клопотання про допит свідків.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 30 листопада 2022 року слідчий ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0001594, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що в ході здійснення досудового розслідування, встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001594, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за заявою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 06 листопада 2022 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, шахрайським шляхом, з використанням електронної обчислювальної техніки, з її банківської карти АТ КБ «Приватбанк», заволоділа грошовими коштами на загальну суму 153 210 гривень, тим самим спричинила потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

В ході досудового розслідування допитана потерпіла ОСОБА_10 , яка пояснила, що 06 листопада 2022 року о 08 годині 27 хвилин на її номер телефону надійшов дзвінок з номеру НОМЕР_1 . Потерпіла підняла слухавку, невідомий чоловік представився співробітником банку, та повідомив, що на її банківській картці АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 спостерігається підозріла активність. Далі з нею почав розмовляти «представник кіберполіції», який сказав, що їй треба увійти до мобільного застосунку «Приват24» і скасувати всі проведені операції. Здійснивши вхід до застосунку «Приват24», вона перевірила баланс своєї карти, списання грошових коштів з карти на той момент ще не було. Чоловік їй повідомив, що грошові кошти не списані лише тому, що ними було заблоковано її карту. «Представник кіберполіції» сказав, що на її банківському рахунку ним створено віртуальну карту, на яку вона має здійснити переказ грошових коштів, щоб потім їй їх повернути на власну карту. Далі згідно інструкції чоловіка вона здійснила 10 операцій з переказу грошових коштів: 08 годин 45 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 08 годин 48 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 08 годин 57 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 09 годин 01 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 09 годин 03 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 09 годин 06 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 09 годин 08 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 09 годин 10 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 09 годин 12 хвилин переказ на суму 15911,00 гривень; 09 годин 16 хвилин переказ на суму 100011,00 гривень.

Загальна сума переказаних коштів становить 153 210,00 гривень. Номер карти, на яку потерпіла здійснювала перекази їй невідомий, оскільки її диктував чоловік в телефонному режимі і вона проводила операції з переказу.

Заслухавши доповідь судді; адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та обставини кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_8 , звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, зі змісту якого убачається, що вилучене в ході проведення обшуку вилучено речові докази, які мають важливе доказове значення по кримінальному провадженню та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюють в ході досудового розслідування.

Клопотання слідчого містить необхідні для його розгляду відомості, передбачені ст.171 КПК України, а доводи апелянта про протилежне суперечать змісту клопотання.

На підтвердження доводів клопотання прокурор надав копії матеріалів кримінального провадження, а саме: витяг з ЄРДР за №0001594 від 07 листопада 2022 року, протоколи допиту потерпілої ОСОБА_10 , рапорт старшого о/уповноваженого УКР ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 від 28 листопада 2022 року; протоколи допиту свідків; ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 29 листопада 2022 року, протокол проведення обшуку від 29 листопада 2022 року, та інші документи, якими, на думку органу досудового розслідування, підтверджується необхідність зазначеного арешту.

Згідно з постановою слідчого від 29 листопада 2022 року, майно, вилучене під час обшуку у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами.

З огляду на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується, та виходячи з матеріалів, доданих до клопотання (на які міститься посилання в ухвалі слідчого судді), є обґрунтовані підстави вважати, що вказане в ухвалі слідчого, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отже це майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Доводи прокурора у клопотанні про те, що накладення вказаного арешту на даному етапі розслідування необхідне задля забезпечення кримінального провадження, з метою запобігання вказаним у клопотанні ризикам, є переконливими.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що надані слідчому судді матеріали вказують на те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення; потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності на майно; без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, про які йдеться в клопотанні, неможливо досягти дієвості цього кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (в т.ч. з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя перевірив наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказане у клопотанні майно має доказове значення у цьому провадженні і наявні ризики того, що у разі не накладення арешту існує можливість приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення тимчасово вилученого майна, а доводи апелянта про протилежне спростовуються матеріалами провадження.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що вищевказаний арешт накладений безпідставно, є непереконливими.

Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді.

В свою чергу, вказана ухвала слідчого судді містить всі відомості, передбачені ст.173 КПК України, та є належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать змісту самої ухвали.

Перевіряючи доводи апелянта стосовно того, що орган досудового розслідування провів обшук за адресою, дозвіл на яку не надавався, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду від 29 листопада 2022 року, надано дозвіл на проведення обшуку у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом обшуку від 29 листопада 2022 року, обшук проведено за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено системні блоки, мобільні телефони, ноутбуки, папери, блокноти, карти пам`яті мікро СД.

Вказане в протоколі обшуку майно постановою слідчого від 29 листопада 2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В ході розгляду клопотання слідчого про арешт вилученого майна, слідчим суддею перевірялись вищевказані доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що обшук проведено за адресою: АДРЕСА_1 . Слідчим суддею на підставі досліджених доказів, в тому числі інформаційної довідки ТОВ «Земельно-кадастровий проектно-будівельний центр», встановлено, що обшук проведено саме за адресою: АДРЕСА_1.

Надані під час апеляційного розгляду адвокатом ОСОБА_7 додаткові докази, зокрема, витяг з ЄРДР за №0000204 від 08 грудня 2022 року за ч.2 ст.162 КК України за заявою адвоката ОСОБА_7 щодо проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Те, що при розгляді клопотання слідчим суддею не допитані свідки, само по собі, жодним чином не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали.

Відповідно до положень ч.4 ст.172 КПК України, допит свідків під час розгляду клопотання є правом, а не обов`язком слідчого судді.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства з боку слідчого судді під час розгляду клопотання не убачається.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно і всебічно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, та свої висновки належним чином вмотивував.

В тому числі в оскаржуваній ухвалі містяться відповіді на доводи апелянта щодо адреси, за якою проведено обшук, з якими погоджується і колегія суддів.

Наявні в матеріалах провадження відомості дають обґрунтовані підстави вважати, що прокурором доведено необхідність накладеного арешту, а доводи апелянта про протилежне спростовуються матеріалами провадження.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що не накладення вказаного арешту може призвести до зникнення, втрати чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, а відповідно і для задоволення поданої апеляційної скарги, не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого, яке погоджене прокурором та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку від 29 листопада 2022 року за адресою: м.Запоріжжя, пр. Соборний, 26, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4