Справа № 338/556/21
Провадження № 11-кп/4808/108/23
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 16 листопада 2022 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 185 ч.1, ст. 15 ч.2 ст.185 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Зазначає, що призначаючи йому покарання суд першої інстанції належним чином не врахував те, що він свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану потерпілому шкоду, є інвалідом 2 групи та учасником бойових дій, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Просить скасувати вирок Богородчанського суду від 14.11.2022 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.1, ст. 15 ч.2 ст.185 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України, застосувати щодо нього ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання та встановити іспитовий строк.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання :

- за ч.1 ст.185 КК України 4 місяці арешту;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України 1 рік 3 місяці позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання вказано рахувати ОСОБА_8 з часу обрання йому судом міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 09 листопада 2021 року, зараховано у строк покарання відповідно до положень ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід - тримання під вартою - обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено без зміни.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави витрати за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ експертиз, на загальну суму 9010,05 грн.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 07 квітня 2021 року близько 12 год. 31 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні приймального відділення Комунального некомерційного підприємства «Богородчанська центральна лікарня» Богородчанської селищної ради, що знаходиться на вул. Шевченка, 35 в селищі Богородчани Івано-Франківського району Івано-Франківської області, у кабінеті ургентної лабораторії на столі побачив мобільний телефон марки «SIGMA Х-style 31 Power» червоного кольору. Скориставшись відсутністю там осіб, ОСОБА_8 таємно викрав вказаний мобільний телефон вартістю 400 грн. із вставленою в ньому сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 100 грн., який належить ОСОБА_10 . З викраденим телефоном ОСОБА_8 з місця події скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Також ОСОБА_8 в ніч на 17 квітня 2021 року прийшов на територію земельної ділянки, яка належить ОСОБА_11 , що на АДРЕСА_1 . Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 повторно вчинив крадіжку саджанців на загальну суму 3098 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 покинув місце події, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 3098 грн.

Крім того, ОСОБА_8 в ніч на 23 квітня 2021 року, зайшовши на територію земельної ділянки, яка належить ОСОБА_11 та знаходиться на вул. Черемшини в с. Манява, скориставшись нічним часом, повторно вчинив крадіжку 10 штук саджанців породи «слива» сорту «венгерка» загальною вартістю 420 грн.

Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_8 близько 01 год. 00 хв. 09 травня 2021 року, прийшовши на земельну ділянку ОСОБА_12 , що на АДРЕСА_1 , витягнув із землі 11 саджанців декоративних дерев породи «туя» сорту «смарагд», загальною вартістю 1837 грн., які, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, перекинув через огорожу в кущі, таким чином заховавши їх для подальшої реалізації. 13 травня 2021 близько 6 години ОСОБА_8 , з метою отримання реальної можливості розпорядитись викраденими саджанцями, повернувся до місця схованки, однак їх там не знайшов, оскільки 12 травня 2021 року потерпілий ОСОБА_12 виявив викрадені саджанці та повідомив про крадіжку органи поліції. При цьому ОСОБА_8 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не закінчив цей кримінальний проступок з причин, які не залежали від його волі. Своїми діями ОСОБА_8 вчинив повторно закінчений замах на крадіжку майна потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 1837 грн.

В аналогічний спосіб ОСОБА_8 близько 23 год. 08 червня 2021 року прийшов на територію земельної ділянки ОСОБА_12 , яка знаходиться на АДРЕСА_1 , витягнув із землі 8 саджанців декоративних дерев породи «туя» сорту «смарагд», загальною вартістю 1336 грн., які, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, перекинув через огорожу в кущі, таким чином заховавши їх для подальшої реалізації. В подальшому довести свій злочинний намір до кінця ОСОБА_8 не зміг, оскільки 10 червня 2021 року потерпілий ОСОБА_12 виявив викрадені саджанці та повідомив про крадіжку органи поліції. При цьому ОСОБА_8 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не закінчив цей кримінальний проступок з причин, які не залежали від його волі. Своїми діями ОСОБА_8 вчинив повторно закінчений замах на крадіжку майна потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 1336 грн.

Також ОСОБА_8 в ніч на 28 червня 2021 року зайшов на територію земельної ділянки, якою користується ОСОБА_13 , що на АДРЕСА_1 , звідки повторно вчинив крадіжку 16 декоративних дерев породи «туя» сорту «смарагд» загальною вартістю 2672 грн., спричинивши потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Не зупиняючись у своїй протиправній діяльності, 24 липня 2021 року близько 13 години 20 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Богородчанська центральна лікарня» Богородчанської селищної ради, що знаходиться на вул. Шевченка, 35 в селищі Богородчани, у маніпуляційному кабінеті терапевтичного відділення на столі побачив мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9» червоного кольору, належний ОСОБА_14 , який повторно, таємно викрав. Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 залишив місце кримінального правопорушення, а викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 збитків на загальну суму 2935 грн.

Крім того, близько 05 години 14 серпня 2021 року, ОСОБА_8 зайшов на необгороджену територію домогосподарства ОСОБА_15 , що на АДРЕСА_1 , звідки таємно повторно викрав велосипед марки «OutDoor Born to Rum» синього кольору. Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим велосипедом розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 збитків на загальну суму 3833 грн.

Також близько 03 години 20 жовтня 2021 року ОСОБА_8 зайшов на територію земельної ділянки ОСОБА_13 , що на АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав 10 декоративних дерев породи «туя» сорту «смарагд» загальною вартістю 1530 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 близько 01 години 09 листопада 2021 року зайшов на територію земельної ділянки ОСОБА_13 , що на АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав 11 декоративних дерев породи «туя» сорту «смарагд» загальною вартістю 1243 грн. Всього ОСОБА_8 таємно викрадено майна ОСОБА_13 на загальну суму 2773 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України;

- прокурор з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 заперечив, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.1, ст. 15 ч.2 ст.185 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, на кваліфікацію його дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 наведені в апеляційній скарзі з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання було не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі обставини та призначено надто суворе покарання, на думку колегії суддів є безпідставними та необгрунтованими.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за скоєний злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, та й іншими особами.

За правилами ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до загальної частини цього кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд при призначені покарання врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Судом першої інстанції обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Однак, враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який по місцю проживання характеризується негативно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом другою групи, учасником бойових дій.

Щодо тверджень наведених в поданій апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу того, що судом першої інстанції не враховано при призначенні йому покарання те, що він визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв в розкриттю злочину, судова колегія вважає їх безпідставними та необгрунтованими, оскільки під час судового розгляду обвинувачений не визнавав свою вину, тобто не сприяв у розкритті злочинів, а тільки під час судових дебатів зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробу¬ванням можливе при призначенні таких основних покарань, як виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, обмеження волі або позбавлення волі за умови визначення його на строк не більше п`яти років. Однак призначення одного із зазначених покарань само по собі не вирішує питання про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Для його застосування потрібно встано¬вити достатню для цього підставу. У статті 75 КК відсутнє чітке визначення такої підстави, але її зміст надає суду можливість конкретизувати її залежно від обставин справи. У ній зазначено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням допустиме тоді, коли суд дійде висновку, що, виходячи із тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин, виправлення засудженого мож¬ливе без відбування покарання. Тому суду завжди потрібно детально з`ясувати фак¬тичну тяжкість такого діяння, особу винного та інші обставини справи.

Як під час розгляду провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не встановлено підстав для висновку про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ст. 75 КК України.

Більш м`яке покарання за ст. 185 ч.1, ст. 15 ч.2 ст.185 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України не відповідатиме ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої обвинуваченим ОСОБА_8 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити - без задоволення.

Вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 16 листопада 2022 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.1, ст. 15 ч.2 ст.185 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5