Справа № 212/6297/22
У Х В А Л А

іменем України

23 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурор ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_4
обвинувачена- ОСОБА_5
захисник адвокат ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000030 від 06.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185 КК України ,
В С Т А Н О В И В:
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу.
Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти продовження строку тримання його під вартою, та просила змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання підзахисної, просив його задовольнити посилаючись на те, що вважає ризики наведені прокурором необґрунтованими.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.
Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 листопада 2022 року включно.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
Суд зазначає, що за ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка не має міцних соціальних зав`язків, бо не перебуває в шлюбі та не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, інвалідності не має, раніше судима за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, в провадженні суду перебуває інше кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України щодо обвинуваченої ОСОБА_5 ; а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що в своїй сукупності, на думку суду, свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченої від суду, та вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення.
Суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, на те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке їй інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої строком на 60 днів та визнає необґрунтованими доводи обвинуваченої та її захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
Матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не наведені.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 315, 131, 132, 177, 183, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 січня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1