ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3881/22 Номер провадження 11-кп/814/1055/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 23 червня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого в силу статті 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 23 червня 2022року за обвинуваченням ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.4 ст.296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_7 строк перебування його під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду 18 квітня 2022, о 12 год 54 хв, ОСОБА_7 перебуваючи на території ринку ТОВ «Полтава-Комплект», що по вул. Героїв АТО, 118 у м.Полтаві в стані алкогольного сп`яніння, публічно справляв природню потребу у невідведеному для цього місці, на що отримав зауваження. Надалі, виявляючи зневажливе ставлення до оточуючих, умисно, грубо нехтуючи загальними правилами поведінки в суспільстві, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом, показавши зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, дістав спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень пневматичний пістолет ASG Bersa Thunder 9 Pro, серійний номер: « НОМЕР_1 » калібру 4,5 мм, та усвідомлюючи, що поряд розташовані магазини та житлові будинки, створюючи реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян, у присутності сторонніх осіб, здійснив два постріли в напрямку вітрини магазину ФОП ОСОБА_10 »Фрукти-овочі» , від чого пошкодив зовнішнє скло вітрини магазину.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Прокурор не погодився із вироком суду та подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставного застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Просить постановити новий вирок та призначити обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом не враховано відомості щодо особи обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбування покарання у виді позбавлення волі та знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення. Наголошує також на тому, що обвинувачений не працює, а наявність дітей підтверджується лише копіями свідоцтв про народження.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Позиція учасників судового провадження в апеляційному суді

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Обвинувачений та адвокат заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних положень закону дотримався.

Фактичні обставини по справі в апеляційній скарзі не оспорюються, провадження розглянуто в порядку ст.349 КПК України, не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до ст.404 КПК.

Доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання та звільняючи від його відбування, суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характеристику особи обвинуваченого, його поведінку як під час скоєння правопорушення, так і після цього, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої обставини, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, повне усвідомлення протиправності своїх дій, відшкодування завданих збитків потерпілій, а тому прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої обставин, суд вважав за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки вважав, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Із вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

В контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що попередні судимості обвинуваченого були погашені не момент вчинення злочину, а тому їх врахування при призначенні покарання або вирішенні питання про звільнення від відбування покарання, є неправильним.

Не відповідають фактичним обставинам також і доводи апеляційної скарги, що факт наявності дітей у обвинуваченого не підтверджений доказами.

Як правильно встановив суд першої інстанції із матеріалів провадження, обвинувачений має двох неповнолітніх дітей. Копії свідоцтв про народження в повній мірі підтверджують цей факт. Доказів на підтвердження протилежного, прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

Отже , призначене обвинуваченому покарання та його звільнення від відбування з випробуванням є необхідним і достатнім кримінально-правовим заходом щодо обвинуваченого.

Підстав вважати призначене покарання та подальше звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням вочевидь несправедливим через його м`якість, про що йдеться в апеляції прокурора, колегія судді не знаходить.

Вирок суду відповідає вимогам ст.374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4