печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6778/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 11.11.2022 року у кримінальному провадженні №0000715,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення про підозру від 11.11.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000715.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала, вказує, що підозрюваний не є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне становище, які підлягають кримінальній відповідальності за ст. 368 КК України. Також вказує на необґрунтованість підозри, оскільки зі змісту повідомлення про підозру вбачається ознаки кримінального правопорушення за виконання офіційних наказів свого безпосереднього керівництва, водночас у ОСОБА_4 відсутні повноваження, влада, службове становище стосовно особи, яка надавала неправомірну вигоду та він позбавлений можливості створювати умови, за яких особа вимушена надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів. Крім того, вказує, що у повідомленій ОСОБА_4 підозрі від 11.11.2022 року описується, що підозрюваний вимагав грошові кошти за повернення автомобіля прикриваючись оплатою ніби то за ремонт автомобіля, ставлячи під сумнів проведення такого ремонту та понесення витрат на такий ремонт, разом з тим, вказані доводи підозри спростовуються договором прокату транспортного засобу № 1308 від 13.08.2022 та додатків до нього, рахунками на оплату № MRD-9269-910467 від 10.11.2022, № MRD-9269-854458 від 15.08.2022, актами приймання-передач наданих послуг № MRD-9269-926732 від 06.09.2022, № MRD-9269-854458 від 15.08.2022, рахунку-фактури № 220404 від 08.09.2022, акту виконаних робіт № 200404 від 08.09.2022 та товарного чеку від 01.09.2022.

Всі вище наведені підстави доводять відсутність об`єктивних підстав для повідомлення ОСОБА_4 про підозру у пособництві в одержанні неправомірної вигоди службовою особою для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у скарзі, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість та спрямованість на затягування досудового розслідування. Заперечуючи щодо скарги, вказав, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, є обґрунтованою, підтверджується показаннями допитаних свідків, матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та вручена відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Крім того зазначив, що твердження щодо кваліфікації дій підозрюваного виходить за межі компетенції слідчого судді, а сама кримінально-правова кваліфікація дій підозрюваного не являється предметом судового контролю при розгляді оскарження повідомлення про підозру.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника, підозрюваного, думку прокурора, який заперечував проти скасування повідомлення про підозру, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000715 від 13.09.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

11.11.2022 року старшим слідчим в ОВС третього відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 за погодженням з прокурором першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в пособництві в одержанні неправомірної вигоди службовою особою для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Між тим, пункт 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, не визначає, що саме має бути предметом судового дослідження при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених в ст. 7 КПК України вважає, що предметом судового контролю слідчим суддею під час розгляду скарг на повідомлення про підозру є: обґрунтованість підозри, оскільки перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування та засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження - щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; форма та зміст документу - повідомлення про підозру (повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри), а також порядок повідомлення про підозру (наявність повноважень в особи, яка здійснила таке повідомлення, тощо).

Перевіряючи на предмет форми та змісту оскаржуваного документу - повідомлення старшого слідчого в ОВС третього відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 за погодженням з прокурором першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України слідчий суддя вважає, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки в ньому наявні всі необхідні реквізити, визначені зазначеною нормою закону.

Що стосується обґрунтованості оскаржуваного повідомлення про підозру слідчий суддя насамперед зазначає наступне.

Загалом підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий - питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства)

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя в жодному випадку не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, втім, обґрунтована підозра має підтверджуватися конкретними фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто не професіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією. Такі фактичні обставини повинні бути чіткими та зрозумілими і знайти своє відображення у відповідному рішенні компетентного органу.

Щоб належно розглянути дану скаргу сторони захисту на повідомлення про підзору, слідчий суддя насамперед повинен відповісти на запитання чи мала місце подія злочину та чи до цієї події злочину ймовірно причетний ОСОБА_4 . При цьому така ймовірність повинна ґрунтуватись не тільки на суб`єктивних припущеннях сторони обвинувачення, але й бути такою, щоб і в стороннього глядача з приводу такої причетності не виникало сумнівів.

Так, згідно оскаржуваного повідомлення стосовно ОСОБА_4 останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у пособництві в одержанні неправомірної вигоди службовою особою для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Суть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зводиться до наступного. Так, ОСОБА_4 , на виконання Наказу командира військової частини № НОМЕР_1 (по технічній частині) № 12 від 09.08.2022 року, здійснив отримання на Львівській митниці і доставку на територію військової частини № НОМЕР_1 , розташованої за адресою АДРЕСА_1 легкового автомобіля марки «SUBARU LEGACY» 2009 року випуску VIN: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_3 де і здійснювалось його зберігання. При цьому автомобіль для потреб Збройних Сил України не використовувався, а використовувався ОСОБА_4 , як транспортний засіб для особистого користування. Разом з тим, 07.11.2022 року заступник командира військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який у відповідності до примітки 1 ст. 364 КК України являється службовою особою, реалізуючи заздалегідь обумовлений злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди службовою особою для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, в ході спілкування у своєму службовому кабінеті розташованому на території військової частини № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , повідомив власнику автомобіля ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він може прийняти рішення про повернення йому автомобіля марки «SUBARU LEGACY», однак висунув вимогу про надання неправомірної вигоди за такі дії. З метою завуалювання своїх злочинних дій і надання їм законного вигляду вимога передачі неправомірної вигоди була ним замаскована під оплату за нібито проведений військовою частиною № НОМЕР_1 ремонт зазначеного автомобіля. Крім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 що суму неправомірної вигоди і спосіб її передачі йому необхідно більш детально обговорити та узгодити із його підлеглим військовослужбовцем зазначеної військової частини ОСОБА_4 , після чого надав його номер телефону. 07.11.2022 року ОСОБА_4 реалізуючи заздалегідь обумовлений злочинний умисел, направлений на пособництво в одержанні неправомірної вигоди службовою особою для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, маючи попередню змову із ОСОБА_6 виконуючи свою частину заздалегідь обумовленого злочинного плану зустрівся за адресою АДРЕСА_2 , із ОСОБА_8 . В ході спілкування, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у вимаганні неправомірної вигоди, за попередньою змовою із ОСОБА_6 повідомив, що автомобіль власник забере лише після оплати за нібито проведений ремонт. При цьому, висловив погрозу, яка полягала у тому, що в разі відмови від надання неправомірної вигоди у найкоротший термін зазначений автомобіль буде відправлений в зону ведення активних бойових дій на сході України і більше до власника не повернеться. Аргументуючи свою вимогу терміновістю надання неправомірної вигоди, при цьому висловивши погрозу у знищенні чи пошкодженні вказаного автомобіля, ОСОБА_4 висловив вимогу про передачу йому грошових коштів в розмірі 55 000 гривень для подальшої передачі ОСОБА_6 за підписання акту повернення автомобіля та його видачі. В ході подальшої розмови ОСОБА_4 змінив свої вимоги і зголосився надати «знижку» за зазначені вище дії, однак визначив кінцеву суму неправомірної вигоди у розмірі 52 000 грн. 10.11.2022 року біля 16 години 25 хвилин ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_8 на території військової частини № НОМЕР_1 , розташованої за адресою АДРЕСА_1 , де в ході спілкування повторно висловив вимогу про передачу неправомірної вигоди в розмірі 52 000 грн. за повернення автомобіля, при цьому акцентувавши увагу на те, що без передачі вказаних грошових коштів йому або ОСОБА_6 , автомобіль не повернуть і акт не підпишуть.

Водночас, зазначене твердження не ґрунтується на матеріалах досудового розслідування, якими сторона обвинувачення обґрунтовує повідомлену ОСОБА_4 підозру.

Так, як вбачається з наявних матеріалів досудового розслідування вказаного кримінального провадження, заступник командира військової частини НОМЕР_1 , приймаючи рішення про вилучення зазначеного вище транспортного засобу, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». При цьому проведення вилучення згадуваного автомобіля відбувалось без його власника, оскільки місцезнаходження такого не було встановлено, однак така процедура також передбачена ст. 7 вказаного Закону.

Згідно заперечень прокурора ОСОБА_5 на скаргу адвоката ОСОБА_3 підозра ОСОБА_4 обґрунтовується: показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду документів вилучених під час обшуку 10.11.2022; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; показаннями свідка ОСОБА_11 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Поряд з тим, зазначеними матеріалами кримінального провадження спростовуються викладені в оскаржуваному повідомленні твердження.

Так, як вбачається зі змісту протоколу щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відеоконтролю особи від 07.12.2022, у ході розмови зі свідком ОСОБА_8 підозрюваний ОСОБА_6 повідомляє, що транспортний засіб ОСОБА_8 перебуває на СТО, оскільки його було відремонтовано. Також ОСОБА_6 пропонує свідку приїхати у будь-який зручний момент для повернення транспортного засобу, при цьому просить компенсувати понесені витрати на ремонт останнього.

Також, зі змісту протоколу щодо проведення спостереження за особою від 07.12.2022 випливає, що свідкові ОСОБА_8 підозрюваний ОСОБА_6 повідомляв про можливість зменшити розмір компенсації понесених витрат на ремонт зазначеного автомобіля, на розсуд ОСОБА_8 .

Крім того, за змістом вказаного протоколу щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи від 07.12.2022, у ході розмови зі свідком ОСОБА_8 підозрюваний ОСОБА_4 зазначає про необхідність компенсації понесених витрат на ремонт автомобіля та надав документи на підтвердження таких витрат. Крім того пояснює, що даний автомобіль вилучався на підставі наказу командира військової частини, якому підпорядковувався підозрюваний. При цьому, жодних погроз щодо знищення даного майна на адресу ОСОБА_8 не висловлює, чим спростовуються обставини, наведені в оскаржуваному повідомленні про підозру.

Одночасно ОСОБА_4 неодноразово пропонує ОСОБА_8 за допомогою спеціального обладнання оглянути автомобіль на предмет проведеного ремонту та заміни частини деталей, що спростовує твердження сторони обвинувачення з приводу того, що ремонт автомобіля не проводився.

Долученими в обґрунтування заперечень прокурора документами, зокрема відповіддю ОСОБА_11 на лист № 10-05-03-03-24702 від 29.11.2022, копій акту приймання-передачі наданих послуг № MRD-9269-926732 від 06.09.2022, акту приймання-передачі наданих послуг № MRD-9269-854458 від 15.08.2022, прибуткового касового ордеру № 0008 від 06.09.2022 підтверджується факт здійснення ремонту транспортного засобу «SUBARU LEGACY» 2009 року випуску VIN: НОМЕР_2 , чим спростовуються твердження, викладені в оскаржуваному повідомленні про підозру, про уявний характер такого ремонту.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що з моменту повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 11.11.2022 і до дня розгляду слідчим суддею даної скарги, стороною обвинувачення не вчинялись будь-які процесуальні дії з метою перевірки можливого зв`язку вказаного СТО із підозрюваним ОСОБА_6 , який, на думку сторони обвинувачення, завуалював свої вимоги надання неправомірної вигоди під проведення ремонту транспортного засобу. Відтак ні в оскаржуваному повідомленні про підозру, ні в судовому засіданні стороною обвинувачення не наведено ніяких даних з приводу навіть припущення у який спосіб ОСОБА_6 за посередництва ОСОБА_4 міг отримати неправомірну вигоду, зважаючи на те, що ОСОБА_4 вказував Навроцькому про необхідність передачі грошових коштів на рахунок СТО за проведення ремонту.

Тому, навіть якщо слідувати логіці сторони обвинувачення про завуальовану форму отримання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , то пособником в її отриманні могли бути власники чи то володільці СТО, на якому проводився ремонт автомобіля Навроцького, а не ОСОБА_4 , який як підлеглий виконував наказ керівництва про повернення автомобіля Навроцькому.

Однак всі надані слідчому судді матеріали кримінального провадження не містить ніяких даних, що грошові кошти, які передавались ОСОБА_13 , були неправомірною вигодою з огляду на дійсне проведення ремонтних робіт його автомобіля.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що твердження, які містяться в оскаржуваному повідомленні про підозру, зокрема те, що підозрюваним ОСОБА_6 була висловлена вимога щодо надання неправомірної вигоди ОСОБА_14 для повернення належного останньому транспортного засобу, яка була замаскована за проведений нібито ремонт вказаного засобу, а також те, що підозрюваним ОСОБА_4 висловлювалась погроза, яка полягала у тому, що в разі відмови від надання неправомірної вигоди у найкоротший термін зазначений автомобіль буде відправлений в зону ведення активних бойових дій на сході України і більше до власника не повернеться, суперечать матеріалам провадження.

З урахуванням викладеного вище, повідомлена 11.11.2022 ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, є необґрунтованою.

Згідно з ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем.

Слідчий суддя погоджується з доводами скарги з приводу того, що в діях свідка ОСОБА_8 вбачаються ознаки провокації (підбурювання) ОСОБА_4 на вчинення злочину, що підтверджується протоколом щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи від 06.12.2022, відповідно до якого, ОСОБА_8 провокує ОСОБА_4 на передачу коштів в готівковій формі через загрозу «фінмоніторинга» при проведенні коштів на безготівковий рахунок СТО, в якому ремонтувалось авто /а. м. 65-67/.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не було вчинено жодних процесуальних дій, спрямованих на перевірку карткового рахунку СТО, з метою виключення будь-яких ознак провокації злочину у діях свідка ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для скасування повідомлення про підозру, складеного і врученого старшим слідчим в особливо важливих справ третього відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000715 від 13.09.2022 р., оскільки наявними матеріалами кримінального провадження не підтверджено обґрунтованість повідомленої підозри.

З огляду на вище викладене, слідчий суддя знаходить слушними доводи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри.

Заперечення сторони обвинувачення в частині того, що твердження щодо кваліфікації дій підозрюваного виходить за межі компетенції слідчого судді, а сама кримінально-правова кваліфікація дій підозрюваного не являється предметом судового контролю при розгляді оскарження повідомлення про підозру, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити серед іншого зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

Змістом підозри є викладення фактичних обставин відповідного кримінального правопорушення, який включає у себе дані про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення цього кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення тощо.

Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення є кримінально-правова оцінка діяння особи шляхом встановлення його кримінально значимих ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, та встановлення відповідності, тобто тотожності, ідентичності ознак вчиненого діяння ознакам конкретної кримінально-правової норми.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення передбачає формулювання висунутої підозри у суворій відповідності з інкримінованою підозрюваному статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність.

Отже, фактичні обставини вчиненого особою кримінально-караного діяння мають відповідати його кримінально-правовій кваліфікації, тобто не допускається інкримінування особі тих дій, яких вона фактично не вчиняла.

Таким чином, відповідність правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, фактичним обставинам інкримінованого підозрюваному діяння підлягає перевірці слідчим суддею при розгляді скарг на повідомлення про підозру в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

За наведених вище обставин, враховуючи, що знайшли підтвердження доводи викладені стороною захисту у поданій скарзі щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру скасувати.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 277-278, 303, 305-307,309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 11.11.2022 року у кримінальному провадженні №0000715 - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру, яке вручене 11.11.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження №0000715.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1