Справа № 383/536/23
Номер провадження 1-кс/383/127/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання начальника Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000106 від 13 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому метою попередження втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, вилученого у ОСОБА_4 на підставі протоколу огляду від 13.03.2023, накласти арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , шляхом заборони фактичному володільцю користуватись та розпоряджатись майном, а саме:

один газовий балон об`ємом 50 літрів червоного кольору із запірним пристроєм клапаном та з незначним відлущенням лакофарбового покриття;

один газовий балон об`ємом 50 літрів темного кольору із запірним пристроєм клапаном, на якому наявні незначні плями білого кольору та залишки павутиння, які мають значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000106 від 13.03.2023, для проведення слідчих дій із зазначеним майном та подальшого зберігання у потерпілої ОСОБА_5 , до його скасування.

Необхідність накладення арешту прокурор пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №0000106 від 13 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З метою забезпечення збереження речових доказів, попередження втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження вилученого у ОСОБА_4 майна виникла необхідність в накладенні арешту, оскільки оглянуте слідчим майно є предметами злочинного посягання, зберегли на собі його сліди та мають значення і визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Обмеження у користуванні майном є розумним та співрозмірним, та не потягне для нього негативних наслідків. Заборона у користуванні майном внаслідок його вилучення буде найменш обтяжливим способом арешту майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі. Клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд клопотання без її участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Фактичний володілець ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд клопотання без її участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Вивчивши клопотання, його доводи та підстави для накладання арешту, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані із клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора виходячи з наступного.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Відділенням поліції №2 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 04 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розпочатого за фактом того, що 13.03.2023 до ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_5 , яка просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому їй особу, яка в період часу з 05.04.2022 по 30.11.2022 проникла до приміщення її будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала майно заявниці (а.с. 7).

З копії протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 від 13.03.2023 року вбачається, що починаючи з моменту окупації населеного пункту с. Тамарине, остання разом зі своєю матір`ю були змушені виїхати, а саме з 05.04.2022 залишивши наглядати за будинком місцевого мешканця на ім`я ОСОБА_6 , який на даний час знаходиться у м. Львів та засобів зв`язку з ним немає. Повернувшись після деокупації до с. Тамарине, потерпіла зустріла місцевого мешканця на ім`я ОСОБА_6 та він розповів їй, що під час окупації у неї з будинку було викрадено два газові балони об`ємом по 50 літрів кожний та мікрохвильовку «Elenberg», які знаходились в будинку та розповів, що дану крадіжку вчинив місцевий житель на прізвисько « ОСОБА_7 », який живе по сусідству. Підійшовши до ОСОБА_8 , в якого прізвисько « ОСОБА_7 » ОСОБА_5 почала запитувати за викрадені речі та ОСОБА_9 почав поводити себе неадекватно та погрожувати. Після чого ОСОБА_5 пішла додому. Також потерпіла повідомила, що мікрохвильова піч була придбана у лютому 2022 року за 1500 гривень та близько 15 років тому було придбано газові балони об`ємом по 50 літрів кожний приблизно по 300 гривень (а.с.9-10).

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 14.03.2023 року вбачається, що в період окупації міста Снігурівка вона проживала за вищевказаною адресою разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , який на даний час перебуває в Польщі. Також свідок ОСОБА_4 пояснила, що під час окупації населеного пункту до них приходив ОСОБА_9 та допомагав чоловіку з господарством, за що отримував грошові кошти та часто з ОСОБА_11 спілкувався чоловік ОСОБА_10 . В подальшому 27.10.2022 року чоловік свідка ОСОБА_10 в евакуацію поїхав до Херсонської області та в подальшому перетнувши кордон з рф виїхав до Польщі. В подальшому свідку ОСОБА_4 стало відомо, про те, що під час окупації ОСОБА_9 продав чоловіку свідка ОСОБА_10 два газових балони та при яких саме обставинах свідку ОСОБА_4 невідомо (а.с.12-13).

З копії пояснень ОСОБА_8 від 14.03.2023 року вбачається, що на момент окупації села військовими РФ та завжди знаходився за місцем свого мешкання та ні куди не виїжджав. В середині травня 2022 року, більш точної дати та часу ОСОБА_9 згадати не зміг, ОСОБА_12 , що його сусідка ОСОБА_5 евакуювалась із села, тому перебуваючи в стані сп?яніння ОСОБА_9 вирішив проникнути до неї до дому, щоб щось викрасти. Двері будинку ОСОБА_13 також були відчинені. Зайшовши до будинку в приміщенні кухні ОСОБА_9 побачив два великі газові балони, переніс до себе додому. Два газових балона ОСОБА_9 в період окупації восени 2022 року продав за 400 грн. родині ОСОБА_14 , які проживають в с. Тамарине.

14.03.2023 від ОСОБА_12 надійшла заява про те, що ним було здійснено крадіжку двох газових балонів за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 , які в подальшому продав ОСОБА_15 , який мешкає по АДРЕСА_2 (а.с.14).

14.03.2023 від свідка ОСОБА_4 надійшла заява про добровільну видачу для огляду та подальшого вилучення речей, які продав її чоловіку ОСОБА_10 під час окупації ОСОБА_9 (а.с.18).

Відповідно до протоколу огляду речей від 14.03.2023 року слідчим виявлено та вилучено один газовий балон об`ємом 50 літрів червоного кольору із запірним пристроєм клапаном та з незначним відлущенням лакофарбового покриття; один газовий балон об`ємом 50 літрів темного кольору із запірним пристроєм клапаном, на якому наявні незначні плями білого кольору (а.с.19-22), та постановою слідчого визнані речовими доказами (а.с.23-26) та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 (а.с.27).

Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже, заявлене до арешту майно має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 статі 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК України).

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких умов прокурор обґрунтовано вважає необхідним в майбутньому забезпечити проведення відповідних (в тому числі товарознавчих) експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень стануть вищевказані речові докази предмети кримінального правопорушення, які передані потерпілому.

У разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно з відповідною забороною його користування та розпорядження воно підлягає вилученню у потерпілої та поверненню особі, у якої його було вилучено, та з метою приховування слідів вчинення можливого кримінального правопорушення, може здійснити активні дії по знищенню, приховуванню, перетворенню або його відчуженню, що свідчить про існування значного ризику втрати вказаних речових доказів як таких, чим перешкодить проведенню досудового розслідування та вчиненню слідчих дій із вказаним майном, проведення судових експертиз, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження. Відтак є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, необхідності проведення експертиз і відкриття матеріалів учасникам кримінального провадження (ст.290 КПК України), тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії прокурора відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризику втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, добровільно видане ОСОБА_10 та оглянуте слідчим майно відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога прокурора про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження вищевказаними вилученими речами, з метою запобігання попередження їх втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

Отже, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження, клопотання підлягає задоволенню та на вказані речі необхідно накласти арешт із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000106 від 13 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на добровільно видане ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оглянуте і вилучене згідно протоколу огляду речей від 14.03.2023 року, майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000106 від 13 березня 2023 року, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливості його втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження, а саме:

один газовий балон об`ємом 50 літрів червоного кольору із запірним пристроєм клапаном та з незначним відлущенням лакофарбового покриття;

один газовий балон об`ємом 50 літрів темного кольору із запірним пристроєм клапаном, на якому наявні незначні плями білого кольору, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій воно передано на зберігання, із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Апеляційне оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1