ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 152/285/21

провадження № 51-1683км22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_6 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області

від 30 червня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду

від 04 березня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 травня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців, а на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки

2 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 червня

2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців; за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Постановлено стягнути в доход держави з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно 1634, 40 грн та з ОСОБА_6 653, 76 грн та 15709, 07 грн процесуальних витрат.

Як визнав встановленим суд, 07 січня 2021 року близько 19:00 ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли до домогосподарства ОСОБА_8 , що на АДРЕСА_2 де, проникнувши всередину господарської будівлі, незаконно заволоділи належним потерпілому мотоблоком марки «Зубр Q78E» із причепом та фрезою на ньому, вартістю 23 384 грн. Крім того ОСОБА_6 , проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав належні ОСОБА_8 набір ключів «STELS» моделі 14122 вартістю 1964 грн, а також сокиру, вартістю 123, 25 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2022 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, а апеляційні скарги захисників залишені без задоволення. Вирок місцевого суду змінено, постановлено на підставі ч. 5

ст. 72 КК зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 26 лютого 2021 року до набрання вироком законної сили, а

ОСОБА_7 з 08 січня 2021 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили. Постановлено виключити з вироку вказівку суду про те, що строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 26 лютого 2021 року, а ОСОБА_7 з 08 січня 2021 року.

В решті судові рішення залишені без зміни.

Судові рішення щодо ОСОБА_7 в касаційному порядку не оскаржуються.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , після усунення недоліків касаційної скарги, порушує питання про скасування постановлених щодо нього судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, зазначає, що у справі не зібрано належних та допустимих доказів його вини у вчиненому, що призвело до необґрунтованого засудження. Вказує, що транспортним засобом потерпілого він не заволодівав, отже в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ст. 289 КК. Водночас, звертає увагу на те, що мотоблок не є транспортним засобом. Посилається на неналежне виконання захисником своїх професійних обов`язків, що призвело до порушення його права на захист. Крім того, на думку засудженого, місцевим судом при призначенні йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК не були враховані пом`якшуючи обставини, що призвело до призначення йому надто суворого покарання. Стверджує, що апеляційний суд не дав вичерпних відповідей на доводи апеляційної скарги його захисника і, залишаючи її без задоволення, свого рішення не мотивував. Вважає судові рішення такими, що не відповідають вимогам

ст. 370 КПК, а ухвала апеляційного суду, також, вимогам ст. 419 КПК.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений підтримав доводи касаційної скарги.

Прокурор вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а судові рішення щодо ОСОБА_6 мають бути залишені без зміни.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За правиламич. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись із судовими рішеннями та вважаючи, що його засуджено необґрунтовано, зокрема, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

У зв`язку із цим колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до

ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, з огляду на наведені вимоги закону, не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Водночас, перевіряючи правильність судових рішень, постановлених щодо

ОСОБА_6 , з огляду на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність і дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції (з яким обґрунтовано погодився і суд апеляційної інстанції) відповідно до вимог ст. 370 КПК обґрунтував обвинувальний вирок належними, допустимими та достовірними доказами, які було розглянуто в судовому засіданні й оцінено в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку згідно з приписами ст. 94 КПК.

Такими доказами, зокрема, є досліджені судом показання: потерпілого ОСОБА_8 щодо обставин вчиненого стосовно нього злочину; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , який на місці розповів та показав, як він та ОСОБА_6 викрали мотоблок; даними протоколу обшуку, з якого видно, що за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мотоблок марки «Зубр» з причепом, на якому розміщено фрезувальний пристрій, набір інструменту «STELS» та сокиру, належні потерпілому, а також показаннями свідка ОСОБА_9 , даними висновків експертів, іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Отже висновки судових інстанцій про те, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 незаконно заволоділи транспортним засобом потерпілого - мотоблоком марки «Зубр Q78E» із причепом та фрезою на ньому, а також і про те, що ОСОБА_6 , окрім того, таємно викрав належні ОСОБА_8 ключі (інструмент) та сокиру, сумніву в колегії суддів не викликає.

Доводи засудженого у касаційній скарзі про те, що мотоблок не є транспортним засобом, є неприйнятними.

Згідно примітки до ст. 286 КК під транспортними засобами в цій статті та статтях 286-1, 287, 289, і 290 КК слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

Відповідно до Правил дорожнього руху до механічних транспортних засобів належить будь-який транспортний засіб, який приводиться у рух за допомогою двигуна. Враховуючи технічні характеристики мотоблоку марки «Зубр Q78E», зазначені у висновку товарознавчої експертизи, останній приводиться у рух за допомогою двигуна, має причеп для перевезення речей, тощо, а тому цей мотоблок є механічним транспортним засобом, отже предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК.

Що стосується доводів в касаційній скарзі про неналежне виконання обов`язків захисником, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

З матеріалів справи видно, що захист інтересів ОСОБА_6 у суді першої та апеляційної інстанцій здійснювала захисник ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_6 були роз`яснені його процесуальні права обвинуваченого, у тому числі і право на відмову від захисника, проте він жодної заяви з приводу відмови або заміни захисника не подавав.

У той же час захисник ОСОБА_10 брала участь у судових засіданнях місцевого суду та суду апеляційної інстанції, де висловлювала свою думку, заявляла клопотання в інтересах ОСОБА_6 , подавала апеляційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання ефективності захисту не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей із використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, захищатися від обвинувачення в установлений законом спосіб.

З огляду на викладене, касаційним судом не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про неналежне виконання професійних обов`язків адвокатом ОСОБА_10 під час судового розгляду в суді першої інстанції та в апеляційному суді, що могло призвести до істотного обмеження чи порушення прав ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК кваліфіковані правильно.

Що стосується призначеного засудженому покарання, то колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Статтею 65 КК визначено, що суд призначає покарання у межах, установлених

у санкціях частин статей Особливої частини КК, які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК, із врахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного та усіх обставин справи. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як видно з матеріалів справи, місцевий суд при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими; дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, стан здоров`я, проте, раніше неодноразово судимий, злочини вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що визнано обставиною, що обтяжує покарання, а також й відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Отже, покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до приписів статей 65, 50 КК і вважати його надто суворим, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний розгляд здійснено з дотриманням вимог статей 405, 404 КПК.

Як убачається з ухвали від 04 березня 2022 року, апеляційний суд ретельно перевірив усі доводи апеляційної скарги сторони захисту, надав на них вичерпні відповіді та обґрунтовано залишив скаргу без задоволення, належним чином мотивувавши свій висновок із цього приводу.

Вважати рішення суду апеляційної інстанції таким, що не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, немає підстав.

Відповідно до ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено з порушеннями, зазначеними в ч. 2 вказаної статті. Таких порушень у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 . Судом не встановлено.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення є законними, обґрунтованими і вмотивованими, тому касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 червня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2022 року щодо

ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3