Ухвала

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 678/1092/21

провадження № 51 - 1554 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року,

встановив:

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

За положеннями ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Однак, зазначаючи про незаконність оскаржуваних рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, захисник ОСОБА_5 та його підзахисний своїх тверджень належним чином не обґрунтовують та не наводять доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання з огляду на положення ст. 414 КПК, які б можна було визнати беззаперечними підставами для зміни або скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.

Також, оскаржуючи недотримання апеляційним судом вимог, передбачених ст. 419 КПК, яка передбачає надання відповідей на усі доводи апеляційної скарги, касатори не вказали які саме доводи апеляційної скарги суд не перевірив та на які з них не надав відповіді.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції. Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Проте, у прохальній частині касаційної скарги, скаржники просять змінити вирок місцевого суду та скасувати ухвалу апеляційного суду, ухвалити нову постанову, якою звільнити ОСОБА_4 на підставі ст.75 Кримінального кодексу України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, що суперечить повноваженням суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Згідно вимог ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі.

У протилежному випадку в касаційній скарзі необхідно уточнити як саме скаржники бажають брати участь у касаційному розгляді - безпосередньо в залі судового засідання Верховного Суду чи шляхом організації відеоконференції.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга адресована в Касаційний кримінальний суд Верховного Суду України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши скаржникам строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3