ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2742/22 Номер провадження 11-кп/814/1639/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000641, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 13 січня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Введенка, Чугуївського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня його фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 27 серпня 2022 року приблизно о 21 годині 30 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом мопедом «MotorSports», без державного реєстраційного номеру, чорного кольору, з порушенням вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України (де зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), рухаючись з увімкненим світлом фар зі швидкістю 40 км/год., здійснюючи рух по автодорозі по вул. Дворянська у напрямку перехрестя з вулицею Центральною смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області, не зупинився на законні вимоги поліцейського ВРПП Чугуївського РУП ГУНП України в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , який перебував на добовому чергуванні на мобільному блок-посту поліції в смт. Новопокровка, та допустив наїзд на нього. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та доставлений до КНП «Чугуївська ЦЛ ім. М.І. Кононенка». Згідно висновку судово-медичного експерта №12-14-60-Ч/22 від 06.09.2022 року у ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження: - кінцівок: перелом латерального мищелку великогомілкової кістки, садна лівого передпліччя. Ушкодження утворилися від кратної ударної та ударно-дотичної дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою діючою поверхнею, індивідуальні властивості яких не відобразилися, можливо в умовах, вказаних в матеріалах справи. За ступенем тяжкості перелом мищелку великогомілкової кістки кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я, як середні тілесні ушкодження п.п.2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗУ від 17.01.1995 року. Садна лівого передпліччя за ступенем тяжкості кваліфікується за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легкі тілесні ушкодження п.п.2.3.2. а,б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗУ від 17.01.1995 року. Під час руху по автодорозі в смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області по вул. Дворянській водій ОСОБА_7 у темну пору доби, керуючи мопедом «MotorSports», без державного реєстраційного номеру, чорного кольору, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не почав зупинятись, коли поліцейський подав сигнал про зупинку, обрав таку швидкість руху, при якій під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на поліцейського ВРПП Чугуївського РУП ГУНП України в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , чим порушив вимоги п.п.3.5,12.3,2.9 а) Правил дорожнього руху, де зазначено: - 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; - п. 3.5 «Наближаючись до нерухомого транспортного засобу з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом (або без увімкненого спеціального звукового сигналу), що стоїть на узбіччі (біля проїзної частини) або на проїзній частині, водій повинен знизити швидкість до 40 км/год та в разі подання регулювальником відповідного сигналу зупинитися. Продовжувати рух можна лише з дозволу регулювальника; - п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-22/1399-ІТ від 17.10.2022 року у даній дорожній обстановці водій скутеру «MotorSports», без р.н., чорного кольору, ОСОБА_7 , мав технічну можливість уникнути ДТП відповідно до вимог п.п. 3.5 та 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці у діях водія скутеру «MotorSports», без р.н., чорного кольору, ОСОБА_7 , вбачаються невідповідності вимогам п.п. 3.5 та 12.3 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, перебуваються в причинному зв`язку з ДТП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити більш м`яке основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України, не передбачене санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає призначене покарання занадто суворим.

Вказує, що ОСОБА_7 є молодим 20 річним юнаком, злочин вчинив з необережності, до цього випадку не притягався ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, є простим сільським хлопцем, який нічого не бачив в своєму житті, злочин вчинено не із зухвалості.

Зазначає, що ОСОБА_7 відразу визнавав свою вину, від захисника відмовився, весь процес досудового слідства та судового розгляду послугами адвоката не користувався. Вказує, що в судовому засіданні так само визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, викладені обставини в обвинувальному акті не заперечував, з самого початку подій злочину демонстрував щире каяття і сприяння розкриттю злочину.

Посилається, що в судовому засідання ОСОБА_7 пояснював, що він неодноразово вибачався перед потерпілим, відшкодував витрати на його лікування та відвідував його в лікарні, що також підтвердив потерпілий ОСОБА_9 та пояснив, що ОСОБА_7 після ДТП одразу повернувся, вибачився перед ним та запропонував і надавав допомогу, в подальшому відвідував його в лікарні. Зазначив, що він вибачив обвинуваченого та на його думку ОСОБА_7 щиро розкаюється у вчиненому. Також пояснив, що він не має до обвинуваченого ОСОБА_7 претензій матеріального і морального характеру та просив призначити останньому мінімальне покарання.

Крім цього зазначає, що наїзд на поліцейського стався в темну пору дня, у темряві, як відомо, всі світлові прибори вимкнені, освітлення на вулиці в комендантську годину відсутнє з підстав світломаскування і ОСОБА_7 рухався з маленькою швидкістю 40 км/год.

Посилається, що при обранні міри покарання, суд виходив із того, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується формально задовільно, раніше несудимий, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Вважає, що в даному випадку по справі існують пом`якшуючі обставини (з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, вчинення наїзду у темряві).

Вказує, що для родини ОСОБА_7 це трагедія і караючи ОСОБА_7 суд карає і його мати, і бабусю і дідуся, і сестру, оскільки на сьогоднішній день ОСОБА_7 - це єдина чоловіча сила в родині, яка останні роки виживала за рахунок огороду та підробітків ОСОБА_7 взимку. На думку захисника, цей прикрий випадок є наслідком недостатньої участі батька у вихованні ОСОБА_7 , оскільки батьки ОСОБА_7 розлучилися в 2009 році і тільки під час війни зв`язок із батьком - ОСОБА_10 відновився.

Зазначає, що після початку повномасштабної війни на території України ОСОБА_7 займається волонтерською діяльністю, що підтверджується подякою, протягом літа волонтерським організаціям було передано велику кількість овочів задля подальшої передачі воїнам ЗСУ, переселенцям, тощо, та ОСОБА_7 має намір вступити на службу до лав Збройних Сил України.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, призначивши більш м`яке покарання, не передбачене у санкції інкримінованої статті КК. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження - є правильним та у апеляційній скарзі не оспорюється.

В той же час призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України на підставі наступного, а доводи апеляційної скарги з цього приводу є слушними.

За змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, для застосування положень ст. 69 КК України, необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та обов`язково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при цьому підлягає врахуванню і особа обвинуваченого. В іншому випадку застосування таких положень неможливе.

Правова конструкція ч.1 ст. 69 КК України законодавцем побудована таким чином, щоб суди в ході реалізації своїх дискреційних повноважень під час призначення винній особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння. Тобто встановлення лише факту наявності не менше двох пом`якшуючих покарання обставин не може автоматично тягнути застосування положень ст. 69 КК України.

Таким чином, для застосування судом положень ст.69 КК повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Позицію щодо необхідності правильності застосування положень ст. 69 КК України Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх постановах, зокрема у справах №724/1535/19 від 30.06.2020, №712/4384/20 від 27.04.2021, №629/2739/18 від 03.02.2021, №505/2096/19 від 13.04.2021 та ін.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого, а щодо особи ОСОБА_7 вказав, що останній за місцем проживання характеризується формально задовільно.

Проте з цим не може погодитися колегія суддів.

Із наданих до апеляційного суду додаткових матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до наданих характеристик членами громади за місцем проживання характеризується виключно позитивно: постійно допомагає родині у ведені підсобного господарства, працює на підробітках, ввічливий, не зловживає алкоголем. Крім цього, обвинувачений активно займається волонтерською діяльністю за що має подяку ГО «В твоїх долонях». З ранніх років проживав у неповній родині, допомагав матері. У своїй заяві до суду апеляційної інстанції потерпілий наполягав на тому, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі є надто суворим та просив призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, вказав, що останній повністю відшкодував йому збитки.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне додатково врахувати, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому повне відшкодування збитків та примирення із потерпілим, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, беззаперечне визнання вини, активне зайняття волонтерською діяльністю в умовах воєнного стану та враховує наведені обставини як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів також додатково враховує молодий вік обвинуваченого, зайнятість його у домогосподарстві та вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого частиною інкримінованої статті КК.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що обвинувачений не є інвалідом 1 та 2 груп, не є пенсіонером та військовослужбовцем, а тому йому слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення, а вирок суду слід змінити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 13 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 286-1 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 (три) роки.

Термін покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня його прибуття до місця відбування покарання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяці з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4