Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3321/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

28 грудня 2022 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 16.02.2020 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської обл., зареєстрованого у АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, працював оператором устаткування в СП ТОВ «РІФ-1», раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.152, ч.3 ст.15, ч.2 ст.152 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.09.2022 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.15, ч.2 ст.152, 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, 3 місяці.

Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченим встановлено обчислювати з 13 вересня 2022 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Зараховано ОСОБА_7 до строку покарання час тримання під вартою з 19 лютого 2020 року до 12 вересня 2022 року з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.11.2022 обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.01.2023 включно.

Від прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Посилається на те, що ОСОБА_7 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини, може переховуватись від суду. Додатково зазначає, що ступінь суспільної небезпеки злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , дає підстави вважати, що він може становити небезпеку для суспільства, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати встановленню істини у справі.

Заслухавши прокурора, яка підтримала вказане клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.09.2022 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.15, ч.2 ст.152, 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, 3 місяці.

Враховуючи характер та обставини кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних злочинів, протягом тривалого часу відбував покарання у виді позбавлення волі, за останнім місцем відбування покарання характеризувався негативно, 28 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі поміщався до ДІЗО та карцеру, був непрацевлаштованим та не бажав працювати і брати участь у суспільно-корисній праці, після звільнення проживав з дружиною, за місцем проживання характеризувався з посередньої сторони, з сусідами не конфліктував, спиртними напоями не зловживав, був офіційно працевлаштованим, перебував під адміністративним наглядом, але на шлях виправлення так і не став і після звільнення через короткий проміжок часу знову вчинив ряд злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що на час постановлення ухвали, продовжують існувати обґрунтовані підстави вважати, що наявні не абстрактні, а конкретні ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення та відповідно неможливості застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового засідання прокурор належним чином обґрунтував ризики, які передбачені статтею 177 КПК України та викладені в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд. А саме, ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити нове кримінальне правопорушення, а також можливий вплив обвинуваченого на свідків та потерпілих.

На переконання апеляційного суду, існуючі ризики не зменшились, їх запобігання неможливе без продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як слідує з практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного (обвинуваченого) таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам та наявні достатні правові підстави для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення його належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.11.2022 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.11.2022 обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.01.2023 включно.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.09.2022 року неможливо закінчити до спливу строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто по 25 лютого 2023 року включно.

Керуючись ст.ст. 199, 331, 405 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме по 25 лютого 2023 включно.

Строк дії ухвали по 25 лютого 2023 включно.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: