26.12.2022
Справа № 642/1666/22
Провадження № 1-кс/642/1083/22
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2022 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000874 від 17.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «CHERY A15 AMULET» з д.н.з. « НОМЕР_1 » з vin-кодом НОМЕР_2 , який належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000874 від 17.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з 01.04.2022, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, обіймаючи посаду старшого державного ревізора-інспектора Ізюмського відділу податків і зборів з юридичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування юридичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, будучи працівником правоохоронного органу України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацювала з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію міста Ізюм Харківської області за наступних обставин.

Так, в період часу з 01.04.2022 по 09.05.2022 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Ізюм Харківської області, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Державної податкової служби України, з метою надання допомоги ворожій державі РФ та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступила у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань РФ на території міста Ізюм Харківської області та отримала від них пропозицію на зайняття посади у незаконно створеному органі окупаційної влади- окупаційній адміністрації на території м. Ізюм та забезпечила виконання обов`язків з здійснення підбору кадрів та оформлення місцевих як працівників комунальних і інших служб, організованих незаконною окупаційною владою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, в період часу з 01.04.2022 по 09.05.2022 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Ізюм Харківської області, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, добровільно погодилася активно співпрацювати з представниками окупаційної держави-агресора РФ та вступила до незаконно створеного органу окупаційної адміністрації ЗС РФ на території міста Ізюм.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 використала свої знання та досвід співробітника Державної податкової служби України, з метою забезпечення становлення і функціонування на території тимчасово окупованого Ізюмського району Харківської області незаконно створеного органу окупаційної адміністрації та у період з 01.04.2022 по 10.09.2022 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , використовуючи статус посадовця окупаційної адміністрації, брала участь у фільтраційних заходах, організованих ЗС РФ, з метою виявлення патріотично налаштованих громадян України, які перебували на тимчасово окупованій території Харківської області, з метою створення перешкод для реалізації конституційних прав останніх та недопущення їхній протидії окупації та утвердження влади РФ на території України.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вступила до незаконно створеного органу, окупаційної адміністрації рф, забезпечила виконання обов`язків із здійснення підбору кадрів та оформлення місцевих як працівників комунальних і інших служб, організованих окупаційною владою, здійснивши, тим самим, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з РФ, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинила діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна, у власності ОСОБА_4 перебуває транспортний засіб автомобіль марки «CHERY A15 AMULET» з д.н.з. « НОМЕР_1 » з vin-кодом НОМЕР_2 .

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, а також конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт може бути накладений, зокрема, на майно, яке перебуває у власності підозрюваного з метою конфіскації майна як виду покарання.

У кримінальному проваджені ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна.

У зв`язку з цим, вбачається необхідним накласти арешт на майно підозрюваної.

На даний час наявна необхідність розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення його власника ОСОБА_4 , оскільки дізнавшись про наявність вказаного клопотання підозрювана або особи, що діють в її інтересах, матимуть можливість розпорядитися ним до розгляду клопотання, що зробить арешт майна неможливим. Тому розгляд клопотання про арешт без повідомлення ОСОБА_4 є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не викликалась на підставі ч.2 ст.172 КПК України, тому суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутності ОСОБА_4 .

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, а також конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт може бути накладений, зокрема, на майно, яке перебуває у власності підозрюваного з метою конфіскації майна як виду покарання.

У кримінальному проваджені ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, вбачається необхідним накласти арешт на майно підозрюваної.

Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваної.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. , 131, 132, 170-173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000874 від 17.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «CHERY A15 AMULET» з д.н.з. « НОМЕР_1 » з vin-кодом НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження..

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити слідчому Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1