Справа № № 585/1905/22
Номер провадження 1-в/585/25/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

19 січня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього дії Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зарахування строку попереднього ув`язнення. Таку заяву засуджений обґрунтовує тим, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області його було засуджено до покарання у виді позбавлення волі, однак при вирішенні питання про призначення остаточного покарання, не було враховано що він утримувався у Харківському СІЗО у період з 26.07.2019 року до 23.09.2019 року, як попередньо ув`язнений, рахувався за Дергачівським районним судом.

Засуджений ОСОБА_5 у поданій ним заяві, наполягав на тому, щоб його справу було розглянуто без його особистої участі або участі у режимі відеоконференцзв`язку, з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання.

Так, зважаючи на клопотання засудженого, суд звертає увагу на те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії справ встановлено скорочені терміни, а заявник наполягає на розгляді клопотання за його відсутності, захист його інтересів у судовому засіданні забезпечено адвокатом, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне розглянути клопотання у відсутність ОСОБА_5 .

Захисник у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити. Підтримав обґрунтування, наведені заявником у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засудженому у повному обсязі зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Суд, заслухавши захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначеного за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017, зміненого ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2017 та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2017 остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 постановлено рахувати з 03.02.2017. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 по 23.11.2017 із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Надалі, ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.09.2021 року вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року у відношенні ОСОБА_5 було змінено в частині вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015). На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015) зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 по 23.11.2017 включно, з 30.07.2018 року по 26.07.2019 року включно, з 04.03.2021 року по 23.03.2021 року включно, з 26.08.2021 року по 02.09.2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Так, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), - зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, провадиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015.

Відповідно до ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

У той же час, при вивченні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 у їх сукупності судом не було встановлено підстав для зарахування періодів, що заявлені останнім як строк попереднього ув`язнення, виходячи з наступного.

Так, у п.п. 2 п. 10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків» від 01.04.2017 вказано, що до питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку належать питання про зарахування строку тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні.

Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є одною з основних засад судочинства. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Отже, якщо суд першої інстанції в порядку виконання вироку буде зараховувати засудженому строк попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання з розрахунку день за два, якщо це питання вже чітко вирішено судом першої або апеляційної (касаційної) інстанції і сумнів щодо змісту цих рішень не виникає, то фактично буде здійснюватися перегляд вироку (ухвали, постанови) суду з питань неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. А такі повноваження має лише суд апеляційної та касаційної інстанції, а не суд першої інстанції. Тому вирок (ухвала, постанова) суду є законним, доки він не скасований чи змінений в апеляційному (касаційному) порядку або не переглянутий компетентним судом в іншому порядку, зокрема, за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, суд першої інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України, не може переглядати інше рішення суду (ухвалу), коли вирішує питання в порядку виконання вироку, тому не може вважатися компетентним судом, який може змінити рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Згідно з кримінальним процесуальним законодавством, суд першої інстанції, в порядку виконання вироку, не наділений повноваженнями зараховувати засудженому строк попереднього ув`язнення у строк покарання, якщо це питання вже однозначно та чітко вирішено судом апеляційної інстанції в ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 та саме із цих підстав було змінено вирок суду першої інстанції.

У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 72 КК України, ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суд Сумської області, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6 ЦВЄЛОДУБ