ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/899/23

Провадження № 1-в/210/126/23

"14" березня 2023 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" - ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений в останній раз: 29 вересня 2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком від 03.06.2022 року до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Зараховано в строк покарання часткове відбуття покарання за вироком від 03.06.2022 року, а саме з 08.09.2022 року по 28.09.2022 року. Вирок набрав законної сили 01.11.2022 року.

відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»,

початок строку відбування покарання 29.09.2022 р., кінець 08.11.2022 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до суду із заявою про застосування умовно-дострокового звільнення (за статтею 81 КПК України).

Заява подана в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року призначено розгляд подання в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання останнього.

Позиції сторін.

Представник ДУ «КВК № 80» ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

ОСОБА_5 підтримав своє клопотання, просив його задовольнити. Зазначив, що усвідомив свою провину, виправився.

Адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання засудженого, просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, ще не досягнуто мети покарання відносно засудженого.

Обставини, встановлені судом.

Засуджений ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.09.2020 року.

По теперішній справі засуджений: 1)27.07.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ст. 185 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі (в редакції КК України від 01.07.2020 року). На підставі ст.ст. 71 ч. 1; 72 ч. 1 п.1 пп. а КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 27.11.2019 року (та ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2020 року) та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці. Вирок набрав законної сили 27.08.2020 року. 2)24.11.2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, за ст.15 ч. 2; 185 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим покаранням за вироком від 27.07.2020 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці. Вирок набрав законної сили 28.12.2020 року. 3)02.04.2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ст. 263 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71. ч. 1 КК України призначено покарання, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком від 27.11.2019 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Вирок набрав законної сили 06.05.2021 року. 4)15.06.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, за ст.ст. 309 ч.1; 185 ч.2; 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком від 02.04.2021 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2021 року, вирок від 15.06.2021 року в частині призначеного покарання змінено. Вважати засудженим за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки; за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком від 15.06.2021 року, більш суворим покаранням призначеним за вироком від 02.04.2021 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. В іншій частині вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 11.11.2021 року. 5)03.06.2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ст. 185 ч. З КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, поглинувши призначеним покаранням покарання у виді 3 роки 1 місяць за вироком від 15.06.2021 року та остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. Зараховано в строк покарання, частково відбуте покарання за вироком від 15.06.2021 року,а саме з 08.09.2020 року по 02.06.2022 року. Вирок набрав законної сили 05.07.2022 року.

Під час утримання в Установі виконання покарань № 4 (м. Дніпро),характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 24.10.2022 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має.

До робіт на підприємстві установи не виявив бажання бути залученим.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення неслужбових стосунків.Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно ст. 123 КВК України бере участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не бере.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався, у зв`язку із наявністю відповідних освітніх рівнів.

Відповідно до ст.127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не бере.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з близькими та рідними шляхом телефонних переговорів та отримання посилок.

08.12.2022року засудженого було розглянуто на комісії згідно ст. 101 КВК України позитивно, але, згідно поданої заяви, відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з сімейними обставинами.

08.12.2022року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 82 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення засудженого а саме лише стає на шлях виправлення, йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

08.12.2022року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення засудженого а саме лише стає на шлях виправлення, йому було відмовлено у застосуванні умовно дострокового звільнення.

На профілактичному обліку установи не перебуває.Згідно вироку суду вину визнав повністю, щиро каявся, має заборгованість зі сплати судових витрат на користь держави, але виконавчі листи до установи не надходили.

01.11.2022року проведено проміжну оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема "КАСАНДРА" Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, визначила ступень ймовірної небезпеки для суспільства "СЕРЕДНІЙ

З матеріалів справи та довідки про наявність стягнень та заохочень встановлено, що станом на момент розгляду подання ОСОБА_5 не має заохочення та стягнень взагалі.

Також дослідженням матеріалів справи встановлено, що виконавчі листи на виконання вироку до ДУ «КВК № 80» не надходили.

З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_5 станом на 07.11.2022 року лише стає на шлях виправлення.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_5 за період з 01.03.2000р. по 23.02.2023р., у останнього доходів немає. Крім того, як вбачається з характеристики ОСОБА_5 , останній не виявив бажання до праці, у зв`язку з чим і немає доходів.

Мотиви та висновку суду

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженимне менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі (ч.2, п. 3 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.

З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.

Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.

Так, в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення відповідно ст. 12 КК України не тяжкий злочин та який вчинено ним в період іспитового строку. Має вісім судимостей.

За весь час відбування покарання, а саме з 29.09.2022 року засуджений не має заохочення та стягнень.

Однак як вбачається з матеріалів справи та щоденника засудженого, відсутність стягнень не підтверджує того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів виправлення та його поведінка не зазнає позитивних змін.

Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений не довів свого виправлення, не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи із засудженим та характеристики, ОСОБА_5 станом на 07.11.2022 року лише стає на шлях виправлення, однак той факт, що останній вчинив злочин в період іспитового строку дає підстави суду вважати, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення для умовно-дострокового звільнення.

Також, 08.12.2022року засудженого було розглянуто на комісії згідно ст. 101 КВК України позитивно, але, згідно поданої заяви, відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з сімейними обставинами.

Крім того, 08.12.2022року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 82 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення засудженого а саме лише стає на шлях виправлення, йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, 08.12.2022року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення засудженого а саме лише стає на шлях виправлення, йому було відмовлено у застосуванні умовно дострокового звільнення.

01.11.2022року проведено проміжну оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема "КАСАНДРА" Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, визначила ступень ймовірної небезпеки для суспільства "СЕРЕДНІЙ".

Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 81 КК України не встановлено.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_5 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачаєтьмя з матеріалів особової справи, засуджений неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень різного ступеня тяжкості. Засуджений не виявив бажання бути працевлаштованим, та не має заохочень за сумлінне ставлення до праці на виробництві, а так само до суспільно-корисної праці, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві, а також тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_5 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома , а так само і для вручення засудженому. Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 16 березня 2023 року о 09 год.00 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1