ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/137/23 Справа № 207/367/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року ОСОБА_9 було визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України вирішено звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.05.2017 року він зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_1 , на утримання сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 11 квітня 2017 року до повноліття.

Однак, ОСОБА_9 знаючи про свої обов`язки, покладені на нього судом, допустив заборгованість по аліментах на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, згідно з розрахунком Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське від 24.01.2022 року, заборгованість ОСОБА_9 з виплати аліментів за період часу з 11.04.2017 рік до 24.01.2022 рік складає 110 564,70 грн.

ОСОБА_9 , знаючи про наявність вище вказаного рішення суду та будучи

ознайомленим із його змістом, розуміючи про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, всупереч вимогам ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України та ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, будучи фізично здоровою та працездатною особою, незважаючи на попередження державного виконавця, починаючи з 01.07.2019 року жодних дій, спрямованих на виконання рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.05.2017 року не вжив, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не здійснював, доходи від тимчасових заробітків не декларував, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, в повному обсязі гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, участі у вихованні сина ОСОБА_10 не приймав, будь-якої іншої допомоги своїй дитині не надавав.

Незважаючи на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.05.2017 року, ОСОБА_9 умисно допустив заборгованість з виплати аліментів на утримання дитини: неповнолітнього сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період часу з 11.04.2017 року по 24.01.2022 рік включно, що в твердій грошовій формі складає 110 564,70 грн., і його дії, відповідно до ч.1 ст.164 КК України, кваліфікуються, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів, тобто суму більше ніж 10 138,50 грн.

Не погоджючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням уточненої, просив скасувати вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року, та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_9 не чинив жодних умисних дій, щоб уникнути від сплати аліментів. Заборгованість, яка існує зараз у нього, виникла через те, що він втратив роботу, яку мав раніше, тому обвинувачений не мав можливості сплачувати аліменти у зв`язку з відсутністю роботи, але весь час намагався її знайти і мати змогу платити аліменти.

Захисник зазначив, що ОСОБА_10 ніколи не мав умислу на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, і завжди мав наміри приймати участь у вихованні свого сина - ОСОБА_10 .

Захисник наголошує, що обвинувачений ОСОБА_9 не приховував своїх доходів і не вчинив жодного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було перевірено кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України та зробилено обгрунтований висновок про наявність в його діях ознак вказаного злочину.

Колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 164 КК України передбачає відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

Під ухиленням від сплати аліментів розуміються дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь дитини (дітей) визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов/'язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає облікові при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинених за обставин, викладених у вироку, підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

В судовому засіданні в суді першої обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні вказаного злочину за викладених обставин визнав повністю та пояснив, що має неповнолітнього сина. На його утримання за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь матері у розмірі частини усіх видів доходів. У зв`язку з відсутністю роботи не мав можливості сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. На теперішній час також не працює, і досі не сплачує аліменти на утримання сина. Максимально намагається влаштуватись на роботу, але у зв`язку із воєнним станом в країні, пошуки безрезультатні.

Також, його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка у пояснила суду, що обвинувачений за рішенням суду зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частини усіх видів доходів. Але він аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку ОСОБА_9 до теперішнього часу не сплатив. Зазначала, що їй самостійно важко матеріально утримувати дитину.

Також, винуватість ОСОБА_9 підтверджується письмовими доказами, а саме - витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2022 року від ОСОБА_8 ; копією виконавчого листа від 08.05.2017, з якого вбачається стягнення з ОСОБА_9 аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання дитини - ОСОБА_10 , в розмірі частини з всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копією рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.05.2017 року, згідно з якого з ОСОБА_9 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 , щомісячно до повноліття дитини; довідкою Південного ВДВС про розрахунок заборгованості по аліментам за період з 11.04.2017 року по 24.01.2022 року.

Колегія суддів зазначає, що усупереч твердженням у поданій апеляційній скарзі суд першої інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмету доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим кримінального простпку.

Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів статей 84, 91, 94 КПК України, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що у обвинуваченого ОСОБА_9 утворилася велика сума заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , яка станом 24.01.2022 року складала 110 564,70 грн, що свідчить про тривале та стійке ігнорування ОСОБА_9 свого обов`язку щодо утримання своїх дітей.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано визнано ОСОБА_9 винуватим у скоєнні вказаного кримінального проступку та призначено йому покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України - залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4