Романівський районний суд Житомирської області
В И Р О К

Іменем України

10 квітня 2023 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні на підготовчому провадженні в залі суду в смт. Романів кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Биківка Романівського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою загальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),-

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, в якій сформульовано обвинувачення та зазначено кримінальне правопорушення у вчинені якого обвинувачується особа, зокрема зазначено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти власності в період дії воєнного стану в Україні за наступних обставин: досудовим розслідуванням встановлено, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан. Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ затверджено Указ Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_5 , в період дії воєнного стану в Україні, 31.12.2022 року близько 00 год. 00 хв. перебував в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «iPhone» моделі «6S», який належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 в цей же час та місці, переконавшись у відсутності уваги власника майна та інших сторонніх осіб, які могли завадити вчиненню злочину, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном марки «iPhone» моделі «6S», в корпусі сірого кольору, який поклав до кишені своєї куртки, тим самим умисно, таємно, в умовах воєнного стану, викрав вказане майно.

З викраденим майном ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на суму 4583 грн. 33 коп.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 4 статті 186 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за частиною 4 статті 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді 5 років позбавлення волі.При цьому, з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), та відсутності обтяжуючих покарання обставин сторони угоди вважають за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі положень статей 75,76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку, визначеному пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про винуватість суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 статті 75 КК України визначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпіла проти затвердження угоди не заперечила.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені статтею 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, а тому ці його дії кваліфікує за частиною 4 статті 185 КК України, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди визнання винуватості міру покарання.

При цьому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання останнього без відбування покарання, і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України, визначивши іспитовий строк в 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів - кошти в сумі 755,12 грн.

Долю речових доказів після набрання вироком законної сили слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 124, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 січня 2023 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта - кошти в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

Речові докази - мобільний телефон iPhone з серійним номером НОМЕР_1 та СІМ-картою ПрАТ «Київстар», які передано на зберігання потерпілій, після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1