Справа №295/1789/23
УХВАЛА

Іменем України

21.02.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача ВП №1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про накладення арешту на майно,

подане у кримінальному провадженні №0000044 від 10.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

в с т а н о в и в:

Дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові білого кольору з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , із завантаженими дровами різних порід загальним об`ємом 38,7 м.куб., та товарно-транспортну накладну №74 від 09.02.2023, вилучені в ході проведення огляду місця події від 09.02.2023 за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Іванівка, та позбавити власника відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , та власника напівпричепа марки «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , та користувача вказаних транспортних засобів ОСОБА_7 , а також третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Мотивуючи клопотання, дізнавач вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до повідомлення, 09.02.2023, близько 18 год 15 хв, за адресою: с. Іванівка, а/д Київ-Чоп, Житомирського району, Житомирської області, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові білого кольору з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив дров`яну породу. Документи, які надав водій т/з на перевезення деревини, викликають підозру у вчиненні самоправних дій.

В період часу з 19 год 20 хв 09.02.2023 по 20 год 20 хв 09.02.2023, під час проведення огляду місця події за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Іванівка, автомобільна дорога Київ-Чоп, виявлено та вилучено автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові білого кольору з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 із завантаженими дровами різних порід загальним об`ємом 38,7 м.куб., який направлено на спеціальний майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, в якому виникла підозра щодо походження даної деревини, саме не вказано, чи було надано дозвіл володільців земельної ділянки на прорізку вказаної деревини. Зокрема, відсутні підтверджуючі документи на вказане майно. В ході огляду, користувач вказаного автомобіля ОСОБА_7 надав товарно-транспортну накладну №74 від 09.02.2023, яку упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до Відділу Житомирською РУП ГУНП в Житомирській області. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль належить ОСОБА_5 . Напівпричіп марки «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 . Користувачем вказаного майна є ОСОБА_7 .

У клопотанні вказано, що у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на вказане майно, саме: автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові білого кольору з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 із завантаженими дровами різних порід, загальним об`ємом 38,7 м.куб., вищевказані речі визнано речовими доказами, а їх подальше відчуження, розпорядженням та використання може привести до пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення що унеможливить з`ясування істини по справі, проведення судових експертиз із вилученим майном з метою встановлення ознак підробки та притягнення винних осіб до відповідальності.

Посилаючись на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, дізнавач просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Дізнавач, власники майна та особа, яка ним користується, у судове засідання не з`явились, про розгляд клопотання повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна та слідчого (дізнавача) не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 10.02.023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно до короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відомості до ЄРДР внесені у зв`язку з тим, що 09.02.2023, близько 18 год 15 хв, за адресою: с. Іванівка, а/д Київ-Чоп, Житомирського району, Житомирської області, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові білого кольору з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив дров`яну породу. Документи, які надав водій т/з на перевезення деревини, викликають підозру у вчиненні самоправних дій.

У клопотанні дізнавач посилається на те, що у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на вказане майно, а саме: автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові білого кольору з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , із завантаженими дровами різних порід, загальним об`ємом 38,7 м.куб., вищевказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що зі змісту клопотання дізнавача не вбачається за можливе встановити, що дізнавач мав на увазі, зазначаючи про відсутність підтверджуючих документів на майно, про які саме документи йдеться.

Разом з тим, з матеріалів, доданих до клопотання, слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , що підтверджується копією доданого до клопотання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Напівпричіп марки «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , що підтверджується копією доданого до клопотання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Також, до клопотання дізнавачем додано копію товарно-транспортної накладної №74 від 09.02.2023 на перевезення автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дров`яної деревини об`ємом 38,7 куб.м. Автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_5 , водій ОСОБА_7 , замовник ПП «Новозаводські аграрні інвестиції», вантажовідправник ФОП ОСОБА_5 , вантажоодержувач ТОВ «Альтеренерго» ЛТД м. Житомир.

Отже, у матеріалах клопотання наявні документи щодо права власності на вилучені транспортні засоби, а також документ, який підтверджує походження вилученої деревини та підстави її транспортування.

Слідчий суддя зазначає, що частиною 3 статті 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні особи, яка звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна транспортних засобів та дров`яної деревини об`ємом 38,7 м. куб., має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону орган досудового розслідування не дотримався.

Органом досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність такого арешту, відношення ОСОБА_5 та ОСОБА_8 до даного кримінального провадження та доказового значення вилучених транспортних засобів та дров`яної деревини.

Крім того, поза увагою дізнавача залишилось те, що у матеріалах кримінального провадження, як зазначалося вище, наявні документи щодо права власності на вилучені транспортні засоби, а також документ, який підтверджує походження вилученої деревини та підстави її транспортування.

Органом досудового розслідування у клопотанні жодним чином не обґрунтовано та не доведено, у чому полягає самоправство при перевезенні ОСОБА_7 дров`яної породи, чому такі дії є незаконними з огляду на положення ст. 356 КК України .

За таких обставин, не доведено, що вилучені 09.02.2023 транспортні засоби та дров`яна деревина відповідають критеріям ст. 98 КПК України в кримінальному провадженні за ст. 356 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить висновку, що вимоги клопотання дізнавача про арешт майна суперечать кримінальному процесуальному закону та є необґрунтованими.

Слідчий суддя також приймає до уваги критерії розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників зазначеного майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить висновку, що доводи клопотання дізнавача про арешт майна не знайшли свого підтвердження під час його розгляду, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 168, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання дізнавача ВП №1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, поданого у кримінальному провадженні №0000044 від 10.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1