ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1572/22 Справа № 204/5713/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року про накладення арешту на майно,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_5 ,
представника третьої особи - адвоката ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року накладено арешт на транспортний засіб «Subaru Crosstrek», чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 31.12.2021, шляхом накладення заборони будь-яким особам володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, цього майна, тому дійшов висновку про необхідність накладення на нього арешту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали, просить пропущений строк поновити, ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.
В обґрунтуванні поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт вказує на те, що винесення ухвали про арешт майна відбувалося без її участі, копію оскаржуваного рішення їй не направлялось, в той час як копію ухвали вона отримала лише 08.09.2022, тому вважає причини пропуску строку поважними та просить їх поновити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 посилається на те, що судове рішення складається із загальних фраз та не містить належного обгрунтування й законних підстав для накладення арешту на її автомобіль. До того ж, апелянт наголошує, що слідчий суддя не повідомив її як власника майна про час, та дату судового розгляду й не направив копію оскаржуваної ухвали на її адресу. Окрім цього, ОСОБА_8 зазначає, що ухвала не містить будь - яких даних про можливість використання всіх трьох предметів, на які накладено арешт як доказу, а також звертає увагу, що проведення експертизи вартості автомобіля не є підставою для накладення на нього арешту. Разом з цим, ОСОБА_8 посилається, що судом не зазначено можливі наслідки для власника майна, а також вказує що досудове розслідування триває вже понад рік й до теперішнього часу жодній особі не було вручено повідомлення про підозру. Водночас, апелянт наголошує, що свідотство про реєстрацію транспортного засобу не може містити будь - яких слідів злочину й на час розгляду клопотання незаконно знаходилось у слідчого більше ніж 72 годин та повернуто власнику не було, тому з урахуванням вище наведеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали провадження за клопотанням прокурора, співставивши їх з матеріалами провадження, вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена за відсутністю ОСОБА_5 , а її копію нею було отримано 08.09.2022. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та приходить до висновку, що його слід поновити.
Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 по суті, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження .
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Перевіряючи ухвалу слідчого судді на дотримання вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Так, наявними доказами у провадженні підтверджено, що СВ відділення №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000692 від 01.11.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
В межах цього кримінального провадження прокурор Західної окружної прокуратури м. Дніпра звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «Subaru Crosstrek», чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 », чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску серія: НОМЕР_3 від 31.12.2021, ключі від транспортного засобу «Subaru Crosstrek», чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2
Постановою слідчого від 14.07.2022 вищезазначене майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Оскаржуваною увалою задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на це майно.
Матеріалами за клопотанням прокурора про накладення арешту на майно підтверджено, що прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначене у клопотанні майно може мати доказове значення у провадженні в сукупності з іншими доказами для з`ясування та встановлення обставин події злочину, оскільки воно містить на собі сліди вчиненого злочину, які необхідні для встановлення істини у провадженні, внаслідок чого вірно наклав арешт на зазначене вище майно.
На переконання апеляційного суду, переконливих доводів на обґрунтування відсутності необхідності накладення арешту на зазначене майно в апеляційній скарзі апелянтом не наведено.
Разом із цим, колегія суддів не може погодитись з рішенням слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна.
Так, в силу вимог ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України, Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як видно з оскаржуваного рішення, слідчий суддя визначив спосіб накладення арешту на майно без урахування цих вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися майном, визначеним у клопотанні слідчим, колегія суддів виходить з обставин провадження, а також необхідності втручання в права та інтереси власника майна.
На переконання колегії суддів, заборона розпорядження зазначеним у клопотанні майном, а саме: транспортним засобом «Subaru Crosstrek», чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 », чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску серія: НОМЕР_3 від 31.12.2021, виправдає в цьому випадку ступінь втручання у права особи.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового, яким, з урахуванням наведених вище мотивів, клопотання прокурора слід задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 08 серпня 2022 року - задовольнити.
Поновити третій особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 строк на оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 08 серпня 2022 року про накладення арешту на майно.
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 08 серпня 2022 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 про арешт майна - задовольнити частково.
Накласти арешт на транспортний засіб «Subaru Crosstrek», чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 », чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску серія: НОМЕР_3 від 31.12.2021, шляхом накладення заборони розпоряджатися цим майном.
В іншій частині клопотання прокурора - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4