ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1969/22 Справа № 183/7418/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Борщівка Балаклійського району Харківської області, українки, громадянки України, маючої вищу освіту, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України (далі КК), -
В С Т А Н О В И Л А :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 06 грудня 2022 року, включно.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у тому, що вона, діючи умисно, добровільно, перебуваючи на території м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, з травня 2022 року усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, добровільно надала згоду представникам окупаційної адміністрації РФ щодо її призначення та була призначена на керівну посаду начальника відділу освіти Балаклійського ТУ Ізюмського району Харківської області.
В подальшому, 23.06.2022 року ОСОБА_9 добровільно уклала трудовий договір № 2-к з головою тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області ОСОБА_11 , що діяв на підставі наказу голови Ізюмської тимчасової цивільної адміністрації № 002-К від 03.05.2022 року, про прийняття її на роботу до тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області на посаду начальника відділу освіти з місцем роботи за адресою: Харківська область, м. Балаклія, вул.. Жовтнева 18.

Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_9 з червня 2022 року по 10.09.2022 року, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, виконувала обов`язки передбачені трудовим договором, а саме: здійснювала керівництво діяльності відділу, забезпечувала виконання покладених на відділ завдань, брала участь в нарадах керівників відділів окупаційної влади, видавала накази про прийняття на роботу працівників, укладала трудові договори з працівниками навчальних закладів, складала табелі обліку заробітної плати за своїм підписом, вирішувала питання щодо організації роботи відділу освіти та його матеріально-технічного забезпечення, тим самим здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованих територіях Балаклійської та Савинської ОТГ, Ізюмського району Харківської області.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

21.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК.
04.11.2022 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю та невмотивованістю.
Вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу за змістом не відповідає вимогам ст.184 КПК та ним не доведено наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки прокурор та слідчий навіть не намагалися при проведенні досудового розслідування з`ясувати питання чи добровільно підозрювана займала посаду, чи була змушена це зробити через погрози фізичною розправою над неповнолітнім сином та чоловіком, які неодноразово їй висловлювались окупантами. Крім того, як видно із показів свідків та показів самої підзахисної її завжди супроводжували озброєні люди і контролювали всі її дії. В свою чергу, тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також зазначає, що жоден з ризиків, передбачених ст. 177 КПК не було мотивовано та доведено слідчому судді, а їх наявність ґрунтується лише на припущеннях. В обґрунтування зазначає, що твердження про можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не підтверджено жодним документом чи іншими фактичними даними. З моменту скоєння злочину вона мала можливість залишити м. Балаклію Харківської області і виїхати в будь-яке інше місто, але нікуди не тікала і не переховувалася. Таким чином всі фактичні обставини справи спростовують наявність вказаного ризику, однак слідчим суддею це було проігноровано.
Водночас сторона захисту вважає недоведеним і надуманим ризик можливості підозрюваної незаконно впливати на свідків оскільки від жодного свідка не надходило до правоохоронних органів заяв про незаконний вплив з боку ОСОБА_9 .. Крім того, у клопотанні прокурором лише передруковано показання усіх свідків, які були допитані в ході проведення досудового розслідування. В свою чергу, на переконання сторони захисту, цитування показів свідків було зроблено лише для того, аби сформувати у слідчого судді негативний образ його підзахисної і замаскувати свою неспроможність довести існування ризиків. Таким чином, всі дії його підзахисної жодним чином не вказують на існування вказаного ризику.
Разом з цим вказує, що слідчий суддя не застосував вимоги ст. 178 КПК та не врахував даних про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, заміжня та виховує неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну мала постійне джерело доходу, працювала методистом у відділі освіти.
На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року та обрати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисників на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні та просили скасувати ухвалу слідчого судді та обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.
Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 є раніше не судимою особою, та санкція ч.5 ст.111-1 КК, за якою їй повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:
b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;
c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).
Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч.5 ст.111-1 КК, всупереч твердженням сторони захисту, підтверджується наведеними в клопотанні прокурора, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 22.11.2022 (а.с.19-20); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 02.11.2022 року (а.с.21-22); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 02.11.2022 року (а.с. 22 зв.-23); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.11.2022 року (а.с.24); протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 03.11.2022 року (а.с.25-26); протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 03.11.2022 року (а.с.26 зв. -28); протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 02.11.2022 року (а.с.28 зв.- 29); протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 03.11.2022 року (а.с.30-31); протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 03.11.2022 року (а.с.32-33); протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 03.11.2022 року (а.с.33 зв.-34); протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 04.11.2022 року (а.с.35-36); протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 04.11.2022 року (а.с.36 зв.-37); протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 04.11.2022 року (а.с.38-39); протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 04.11.2022 року (а.с.40-41); трудовим договором №02-к від 23.06.2022 року (а.с.42-43).
Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри за ч.5 ст.111-1 КК.
Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Зокрема, як зазначив слідчий суддя, про наявність існування вказаних ризиків свідчить як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, так і дані про особу підозрюваної, зокрема те, що вона не працює, офіційного джерела доходу не має, а тому вказані обставини будуть спонукати останню ухилятися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрювана ОСОБА_9 обізнана про місця мешкання свідків, а тому матиме реальну можливість незаконно впливати на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Таким чином слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_9 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваної ОСОБА_9 в їх сукупності, зокрема, її вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваної, майновий стан та відсутність судимостей, яка заміжня, має на утриманні неповнолітнього сина, не працює, офіційного джерела доходу не має та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать її належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.
Разом цим, згідно приписів ч.6 ст.176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою.
Оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК та приписи вищевказаної статті не передбачають обрання альтернативного запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування відносно неї інших більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту у нічний час доби, на чому наполягає сторона захисту.
На переконання апеляційного суду, аргументи захисників та їх посилання на наявність у підозрюваної ОСОБА_9 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців, а також відсутність судимостей не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку суду про те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Натомість, стороною захисту не надано апеляційному суду об`єктивних медичних даних про те, що за станом свого здоров`я ОСОБА_9 не зможе утримуватися в умовах СІЗО.
За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.
Також слідчим суддею, були враховані положення п.3 ч.4 ст.183 КПК, та обґрунтовано прийнято рішення про недоцільність у даному випадку визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-11 КК вчиненого під час дії воєнного стану.
Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, без визначення розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року, якою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваної за ч.5 ст.111-1 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 06 грудня 2022 року, включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4