Справа № 175/1139/16-к
Провадження № 1-кп/175/48/16
Вирок
Іменем України

05 грудня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

та її представника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0001010 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с.Клетино Касимовського району Рязанської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого головним інженером ТОВ «Бантина», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 19 жовтня 2015 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним йому на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , рухався на 416 км. проїзної частини об`їзної автодороги «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя»,яка проходить по території Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зі сторони м. Дніпропетровська у напрямку с. Новоолександрівка Дніпропетровського (Дніпровського) району Дніпропетровської області.

У ході руху, на зазначеній ділянці автодороги, водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_8 , який перебував в нерухомому стані на смузі руху автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу шляхом застосування гальмування та безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого, в районі електроопори Л 516/31, яка розташована на 416 км. проїзної частини об`їзної автодороги «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя»,яка проходить по території Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, скоїв наїзд передньою частиною автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5., 2.3. (б) та 12.3. Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 , спричинено наступні тілесні ушкодження: сумісна тупа травма тіла: чисельні синці та садна на голові, тулубі та кінцівках, крововиливи під м`які покривні тканини голови ліворуч та у товщу лівого скроневого м`язу, багатоуламковий перелом кісток черепу, субарахноїдальний крововилив з розповсюдженням на прилеглу кору головного мозку, крововиливи у легенях, скупчення еритроцитів в краях ушкодження (розриву) печінки.

Смерть його настала від сумісної тупої травми тіла у вигляді перелому кісток черепу, крововиливу під м`які мозкові оболонки, розривів печінки, яка ускладнилася розвитком шоку.

Виявленні в нього тілесні ушкодження прижиттєві, спричинені за деякий час до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи об такий (такі), за умови дорожньо-транспортної події, при травмуванні потерпілого транспортним засобом.

За характером та локалізацією виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, яка настала о 08 годині 00 хвилин 21 жовтня 2015 року у приміщені КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова», за адресою: м. Дніпропетровськ пл. Соборна (пл.Жовтнева), буд.№14.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину не визнав і пояснив, що має стаж керування більше 20 років, 19 жовтня 2015 року після робочого дня, приблизно о 21 годині вечора, він керував автомобілем «HYUNDAI TUCSON», належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В автомобілі окрім нього знаходилось двоє чоловіків з якими він працює. На передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_9 , а на задньому пасажирському сидінні знаходився його знайомий на ім`я ОСОБА_10 . ОСОБА_11 та ОСОБА_10 працювали з ним на будівництві. Він рухався по автодорозі з боку м.Дніпропетровська в напрямку с. Братське зі швидкістю близько 45 км/год., дорогу бачив добре, дорожнє покриття було сухе і без пошкоджень. На зустріч йому з повороту виїздив вантажний автомобіль і як тільки вони порівнялись то він на відстані 10-15 метрів побачив на дорозі лежачий силует людини. Він застосував екстрене гальмування та вийшов з автомобіля подивитись та побачив, що перед його бампером лежить людина. Він повернувся за кермо та від`їхав метра на півтора щоб освітити дорожню частину, потім знову підійшов до людини та побачив, що той лежить не притомний, але ще був живий. Одягнутий у темний одяг, в світлих кросівках. Постраждалий розташовувався у положенні лежачі, головою до розділової смуги, а ногами до узбіччя. Візуально на ньому не було ніяких слідів наїзду, одяг на ньому був цілий і крові він також не помітив. Він викликав швидку допомогу та поліцію, швидка приїхала за 15 хвилин і лікар почав огляд (перевернув його) та забрали його на швидкій до лікарні. Він та інші водії які почали зупинятись тіло не перевертали. Міліція приїхала десь через годину, по приїзду співробітників міліції, він поїхав з ними на медичне освідування, після якого вони повернулись до місця пригоди. Він їздив на автомобілі ДАІ до медичного закладу, а його автомобіль стояв в тому положенні, та з місця пригоди не прибирався. По приїзду слідчого було складено протокол огляду місця події та схему до нього, в яких він розписався, завіривши правильність їх складання. Автомобіль його заарештували та забрали на штраф майданчик, до ДТП на його автомобілі були механічні пошкодження він їздить по будівництвам і на бампері була невелика тріщина та знак номерів в нього були пошкоджені, а саме невелика вм`ятина до ДТП. Пошкоджень на фарах і решітці радіатору не було, протокол огляду він підписав, але слідчий щодо пошкоджень не зачитував йому. Через суд йому автомобіль повернули. Через день він поїхав до лікарні, де був ОСОБА_8 , і слідчий повідомив йому, що останній помер. Він у слідчого взяв номер телефону потерпілої (матері ОСОБА_8 ) зателефонував їй та повідомив, що у нього автомобіль застрахований та вона отримає виплату від страховика. Потім він ще надавав потерпілій матеріальну допомогу. Додатково повідомив суду, що він не скоював наїзд на ОСОБА_8 Категорично не погоджуються з висновком експерта згідно якого пішохід стояв, а не лежав на дорозі. Слідчий експеримент проводився не з ним, а свідком ОСОБА_9 , він приїхав туди на своєму автомобілі. Під час слідчого експерименту слідчий відмовив його захиснику у проведенні відео фіксації та права свідку він не зачитував і здійснював тиск на свідка та погрожував свідку притягненням до кримінальної відповідальності. Поняті підписали чистий аркуш протоколу проведення слідчого експерименту, а потім слідчий зачитав їм чорновий варіант протоколу, а вже після закінчення слідчої дії сам слідчий в своєю автомобілі хвилин 40 заповнював оригінал протоколу. Чому він не побачив перешкоду при швидкості 45 км/год., при задовільній видимості дороги він не знає. Він надав грошові кошти матері загиблого лише згідно його людських якостей і бажання допомогти. Заперечував на те, що на його автомобілі були сліди крові і подряпини на його автомобілі. Карту пам`яті з його відеореєстратора у нього забрав слідчий, але він не працював і записів там не було. Цивільний позов не визнав.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що з ОСОБА_8 був її сином, який мешкав разом з нею. 19 жовтня 2015 року їй зателефонували приблизно о 22 годині 10 хвилин з лікарні ім. Мечникова та повідомили, що її син ОСОБА_8 потрапив до дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в тяжкому стані в лікарні ім. Мечникова. Раніше того ж дня приблизно о 10 годині 00 хвилин її син пішов на роботу. Він працював агітатором на передвиборчій компанії, та в зазначений день приблизно о 12 годині пішов з роботи, та приблизно до 14 години 00 хвилин знаходився вдома. Після чого пішов з дому у невідомому напрямку. Вона дзвонила сину на мобільний телефон приблизно о 17 годині цього ж дня, проте він трубку не брав. Додзвонилась вона до нього приблизно о 18 годині 00 хвилин, та він їй повідомив, що скоро приїде додому і не треба його контролювати, та про своє місцезнаходження їй нічого не говорив. В лікарні їй повідомили, що ДТП сталось в районі с. Братське Дніпропетровського району, на проїзній частині автодороги. В день похорон їй телефонував обвинувачений та пропонував фінансову допомогу коли йому виплатить кошти страхова і сказав, що він винен в тому. Син ОСОБА_12 приїхав до неї та надав їй 7 (сім) тисяч гривень, а потім ще 7 тисяч, тобто всього 14 (чотирнадцять) тисяч гривень. Вона написала розписку, що він надав ці гроші і в подальшому після страхового відшкодування також надасть їй фінансову допомогу. Цивільний позов підтримала у повному обсязі, після втрати сина вона отримали значні проблеми зі здоров`ям. Речі в яких був одягнутий її син вона отримала вже від слідчого, який забрав їх в лікарні вони були опечатані у спец. пакеті та після відкриття вони були порізані. Вона ці речі відвезла на дачу, але дачу їх пограбували і викрали ящик в якому також були ці речі. Міру покарання просила призначити відповідно до закону.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні повідомив, що з обвинуваченим він знайомий і вони мешкають в одному багатоквартирному будинку. 19 жовтня 2015 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, він знаходився в якості пасажира в автомобілі «Хюндай Туксон» яким керував ОСОБА_4 вони їхали з роботи. Рухаючись по дорозі з міста Дніпра у бік с. Братське він побачив якусь темну перешкоду на дорозі, обвинувачений в цей час застосував екстрене гальмування до перешкоди. Вони зупинились та вийшли з автомобіля, де побачили людину яка лежала на дорозі головою до середини, а ногами до узбіччя, ніяких тілесних ушкоджень на людині він не побачив. Обвинувачений повернувся за кермо та здав назад щоб краще бачити, та вони викликали швидку і поліцію. Швидка приїхала через 15 хвилин та забрала цю людину, а працівники поліції години через дві. Додатково повідомив суду, що з ними на задньому пасажирському сидінні сидів чоловік на ім`я ОСОБА_10 , де саме він сидів позаду, він не пам`ятаю, бо за ним не слідкував і той спав. Перешкоду він побачив за 10-15 метрів, тому як на відстань метрів 50 дорога не проглядалась. Особа лежала правою стороною до їх автомобіля, головою до полоси центру дороги, а ногами до узбіччя. Він був одягнутий у чорну куртку та темні джинси і білі кросівки вони його не перевертали, це вже робив лікар швидкої допомоги. Вони рухались зі швидкістю близько 50 км/год. Попереду них в попутному напрямку руху транспортні засоби не рухались, вони рухались з увімкненим ближнім світлом фар. Зауважив, що вони не побачили перешкоду раніше тому як був темний час доби. На місці пригоди зупинились двоє чоловіків за їх автомобілем, які рухались в попутному з нами напрямку руху. До ДТП він бачив, що у автомобіля Хюндай був тріснутий бампер і на номерах була вм`ятина. Ніяка інша машина їх не сліпила і наїзду на пішохода не було. Підтвердив, що з ним проводився слідчий експеримент, щодо розбіжностей у протоколі слідчого експерименту та його поясненнях зазначив, що він повідомляв слідчому обставини ДТП у присутності обвинуваченого, потерпілої їх захисників, експерта, слідчого, понятих та статиста. Фіксація експерименту не проводилась бо слідчий відмовив у цьому клопотанні захиснику обвинуваченого, а в нього в кишені був диктофон на якому він здійснював безперервний запис, потім цей диктофон захисник надав слідчому. Він на слідчому експерименту зазначив слідчому, що їм назустріч їхав вантаж- ний автомобіль. Протокол слідчого експерименту він підписав після того як слідчий його склав, а поняті підписали пустий бланк протоколу та поїхали, хто ще його підписував він не пам`ятає. Пам`ятає, що захисник під час слідчого експерименту зауважив на тому, що слідчий тиснув на нього і не міг надати точних обставин щодо розташування автомобілів. Він не робив у протоколі ніяких зауважень, тому як не є юридично освіченим. Слідчий не повідомляв йому про його права та обов`язки та погрожував йому кримінальною відповідальності якщо він не почне пояснювати всі обставини ДТП та розташування автомобілів. Адвокат обвинуваченого та потерпілого знаходились під час слідчого експерименту на узбіччі бо так їм вказав слідчий. Інших обставин ДТП та проведення слідчого експерименту він не пригадав. Зауважив суду на тому, що автомобіль Хюндай не торкався до перешкоди.

Свідок сторони захисту ОСОБА_13 , допитаний в судовому засіданні, пояснив суду, що 19 жовтня 2015 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, він керував власним автомобілем «Хонда Сивік» рухався по об`їзній автодорозі напрямку руху з м. Дніпра в бік м. Запоріжжя. Виїхавши з м. Дніпра він доїхав до першої об`їзної дороги розташованої на даній автодорозі перед с. Братське. Повернувши праворуч на зазначеній об`їзній дорозі, він продовжив рух прямолінійно. Дана дорога має по одній смузі для руху в його та зустрічному напрямку руху, які розділені розділовою смугою. Попереду нього в попутному напрямку руху, рухався автомобіль «Хюндай Туксон» темного кольору. Відстань між їх автомобілями складала приблизно 15-20 м. У цей час автомобіль Хюндай різко застосував екстрене гальмування і зупинився, а він позаду чекав тому як думав, що попереду пробка та є інші автомобілі, а йти на обгін він не міг бо дорога була вузькою, а йому заважав зустрічний транспорт. В цей час на зустріч проїхав великовантажний автомобіль. Він був салоні свого автомобіля близько двох хвилин, а автомобіль обвинуваченого не поїхав далі і він вийшов з машини та підійшовши побачив, що перед капотом його автомобіля на спині лежить людина яка розташованого ногами до узбіччя, а головою до центру дороги. Обвинувачений повідомив йому, що на обочині дороги сидів чоловік і коли він різко зупинився щоб не сталося зіткнення, то вийшовши з автомобіля побачив, що людина вже лежала на дорозі. Обвинувачений йому повідомив про те, що удару не було. Він сам намагався переконатися в тому чи збив обвинувачений людину чи ні, враховуючи свою громадську позицію. Він підійшов до чоловіка та направив руку до його носу і зрозумів, що той подавав ознаки життя хоча і був непритомний. На дорозі була пляма крові см 10, він запропонував перевернути щоб він від крові яка йшла з його носу не захлеснувся та вони його перевернули. Він був одягнений в одяг темного кольору та в кросівки білого кольору на одязі були незначні сліди крові, а одяг не був пошкоджений. В такому положенні він перебував поки не приїхала швидка допомога. Він має значний водійський стаж і перевірив руками бампер автомобіля Хюндай при світлі фар та побачив, що слідів зіткнення на бампері не було, лобове скло та фари також були без слідів пошкодження. На його думку з тією швидкістю близько 40 км/год., що рухався обвинувачений загиблий не міг отримати такі тілесні ушкодження. Додатково повідомив суду, що зустрічний вантажний автомобіль своїм світлом фар засліпив водія, а потім він побачив перешкоду. Він залишив обвинуваченому свій номер телефону та після приїзду швидкої поїхав з місця події.

Свідок ОСОБА_14 , в судовому засіданні повідомив, що він був слідчим у даному ДТП та особисто виїздив на місце пригоди. Він відбирав пояснення у свідка ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_4 у вечірній час та вилучав автомобіль обвинуваченого на штраф майданчик. В протоколі огляду місця події він фіксував механічні пошкодження транспортного засобу обвинуваченого, а саме нижню частину бамперу, радіаторну решітку. Зазначив, що ці пошкодження були характерні для такого виду ДТП. Погоджується з висновком експертизи, де вказано, що обвинувачений міг побачити перешкоду та виконати гальмування. Він також складав протокол слідчого експерименту, чорновий варіант він не складав. Він всі відомості вносив до схеми, а потім склав протокол. Понятим він зачитував оригінал протоколу, а не чорновий варіант. Він не погрожував свідку ОСОБА_9 , а лише міг попереджувати про кримінальну відповідальність та попереджував його про права та обов`язки.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що 16 грудня 2015 року, приблизно о 20:30 - 21 годині, він керував автомобілем «Деу Нексіа» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався з боку с. Братське в бік м. Дніпропетровська, де його зупинили співробітники ДАІ, які попросили прийняти участь у слідчому експерименті в якості понятого. Після співробітники ДАІ зупинили іншого понятого, був один чоловік в якості свідка, ще один чоловік в якості статиста, двоє чоловіків присутні при проведенні слідчої дії, а саме водій та його адвокат, а також експерт (спеціаліст), і ще один адвокат, як він зрозумів від потерпілої сторони. Слідчий перед початком роз`яснював йому права та обов`язки. Під час слідчого експерименту за допомогою автомобілів, статиста були відтворенні обставини ДТП. Слідчий задавав свідку запитання на які він неохоче надавав відповіді. Проте все ж таки свідок виставив експериментальний автомобіль «Хюндай Туксон», та проведено виміри, а він був пасажиром в автомобілі Хюндай, на якому вони їхали до того моменту коли могли побачити перешкоду на дорозі в полі зору. Далі було зупинено вантажний автомобіль, який зі слів свідка відповідав тому автомобілю, який рухався в момент ДТП їм на зустріч, а статист був в якості постраждалого. Він був на місці близько двох годин, потім слідчий надав протокол, який зачитав їм як понятим та вони його підписали і поїхали раніше ніж закінчилась слідча дія, слідчий також робив помітки на чорновий варіант саме схему. Не пригадує щоб на свідка ОСОБА_9 був тиск. На нього з боку слідчого також тиску не було всі обставини слідчого експерименту співпадали.

Суд вважає, що свідки ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 , не були свідками події ДТП та на думку суду добросовісно плутаються в сприйнятті і відтворенні деяких незначних обставин подій, враховуючи суб`єктивне ставлення до справи та спливу часу.

Провина обвинуваченого підтверджена письмовими доказами, а саме матеріалами кримінального провадження №0001010:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 жовтня 2015 із фото-таблицею до нього і схему до даного протоколу о 22 годині 40 хвилин на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, за допомогою фотографування, відповідно до яких в присутності понятих: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та водія ОСОБА_4 проводився огляд місця дорожньо-транспортної пригоди під час якого було встановлено таке: погодні умови похмуро, без опадів, температура повітря +11 С, напрямок руху від м. Дніпропетровська до смт. Солоне вид події наїзд на пішохода, 416 км а/д «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя», елемент вулиці (дороги) проїзна частина, горизонтальна ділянка, покриття асфальтобетонне, сухе і чисте, нерівності відсутні, дорожнє покриття загальною шириною 8,1 м, призначено для руху в двох напрямках по 1 смузі, де ширина роздільної смуги 0,1 м, до проїзної частини примикають праворуч та ліворуч узбіччя, далі за узбіччям праворуч та ліворуч кювет, ділянка руху не регулюється, дорожні знаки 1.2, 3.29 згідно п. 33 ПДР, темний час доби не освітлена ділянка, об`єкти, що обмежують оглядовість робочого місця і наявність слідів переміщення відсутні, оглядом автомобіля Хюндай державний номер НОМЕР_1 встановлено пошкоджено передній номерний знак, пошкоджено передній бампер з правої сторони в районі передньої правої фари і передня нижня решітка радіатора від`єднанної з кріпленням, пошкоджено передній бампер нижню його частину з лівою сторони, подряпини на передній частині капоту, гальмівна система і рульове керування працездатні, колеса цілі шина наповнені повітрям, інші сліди на дорожньому покритті у вигляді речовини бурого кольору. (а.с.к.п. 6-22);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 жовтня 2015 року, згідно якого 19 жовтня 2015 року о 22.50 годині був проведений огляд ОСОБА_4 , який не перебував у стані алкогольного сп`яніння; (а.с.к.п. 25);

- протоколом огляду трупа від 21 жовтня 2015 року, де у період з 13 год. 15 хв., до 13 год. 40 хв. було оглянуто труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.к.п. 47);

- висновком експерта № 2162/435-Е від 17 грудня 2015 року, із якого убачається, що на при дослідженні трупа ОСОБА_8 виявленні тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: чисельні синці та садна на голові, тулубі та кінцівках, крововиливи під м`які покривні тканини голови ліворуч та у товщу лівого скроневого м`язу, багатоуламковий перелом кісток черепу, субарахноїдальний крововилив з розповсюдженням на прилеглу кору головного мозку, крововиливи у легенях, скупчення еритроцитів в краях ушкодження (розриву) печінки, прижиттєві, спричинені за деякий час до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи об такий можливо за умови, яка вказана у відношенні, тобто, при дорожньо-транспортній дії, при травмуванні потерпілого транспортним засобом, що підтверджується характером та локалізацією виявлених тілесних ушкоджень на трупі та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що знаходяться у прямому причинному зв`язку настанням-смерті. Смерть його настала від сумісної тупої травми тіла у вигляді перелому кісток черепу, крововиливу під м`які мозкові оболонки, розривів печінки, яка ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується вищевказаними даними судово-медичного слідження трупа та судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів. Згідно даних медичної картки, смерть його настала о 08 год. 00 хв. 20 жовтня 2015 року. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень на трупі, в момент первинного контакту, потерпілий, вірогідно, знаходився у вертикальному, або близькому до нього положенні, не знаходився у стані кроку та був повернут до транспортного засобу лівою бічною поверхнею. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутіловий, бутіловий, ізоаміловий, аліловий спирти. (а.с.к.п. 68-70);

- протоколом огляду від 28 жовтня 2015 року, де у період з 13 год. 10 хв., до 13 год. 35 хв., у присутності понятих було проведено огляд речей загиблого ОСОБА_8 (а.с.к.п. 77-78);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 грудня 2015 року з додатком до нього у вигляді схеми та фото-таблиці, із яких убачається, що за участю свідка ОСОБА_9 , спеціаліста відділу судово-автотехнічних експертиз, статиста ОСОБА_18 , водія ОСОБА_4 , і понятих: ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , де свідок ОСОБА_9 повідомив, обставини ДТП від 19 жовтня 2015 року, де були вказані зауваження захисником: свідок не міг вказати як само знаходились автомобілі в момент наїзду, та на нього було вчинено тиск; (а.с.к.п. 116-123);

- висновком експерта №70/27-18 від 28 січня 2016 року, де за результатами судової авто технічної експертизи, встановлено в даній дорожній обстановці водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху. При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля «HYUNDAI TUCSON» ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху не вбачається. При заданому механізмові події, дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В умовах місця події, водій автомобіля «HYUNDAI TUCSON» ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти вказаній ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування та зупинкою автомобіля до місця наїзду. (а.с.к.п. 133-135);

- висновком експерта №73 від 27 квітня 2020 року (проведений на підставі ухвали суду встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 за механізмом виникнення відбувались за наступними фазами: 1 фаза: первинний контакт тіла з транспортним засобом відбувся з задньо-зовнішньою поверхнею лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки до рівня колінного суглобу та лівої бокової поверхні тіла та задньо-зовнішньою поверхнею лівого плеча під час знаходження тіла у вертикальному чи близькому до нього положенні. 2 фаза: падіння тіла на тверде покриття та удар лівою боковою поверхнею грудної клітини та лівою скроневою ділянкою об тверде дорожнє покриття. Причиною смерті гр. ОСОБА_8 є тяжка сумісна травма тіла: тяжка відкрита черепно-мозкова травма, закритий багато-уламковий перелом скроневої кістки зліва, субарахноїдальний крововилив під м`які мозкові оболонки з розповсюдженням на прилеглу кору головного мозку; закрита внутрішньо-черевна травма з розривами тканин печінки. Встановлені тілесні ушкодження, як такі, що призвели до настання смерті гр. ОСОБА_8 , знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією, що мала місце 19 жовтня 2015 року. (т2, а.с. 171-194);

Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року судом було задоволено клопотання сторони обвинувачення та доручено органу досудового розслідування СУ ГУНП в Дніпропетровській області провести слідчий експеримент по обставинам дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 19 жовтня 2015 року за участі водія ОСОБА_4 , який керував автомобілем «Хюндай-Туксон» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та за участі свідка ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_20 , представника потерпілої ОСОБА_7 , експерта КЗ "Дніпровське обласне бюро СМЕ "ДОР" із застосуванням технічних засобів вимірювання, фіксування (відео фіксація), складення схем і планів, виготовленням графічних зображень, зліпків. При проведенні слідчого експерименту використовувати автомобіль «Хюндай-Туксон» чи автомобіля схожого за технічними характеристиками.

На виконання вимог ухвали суду було надані протоколи проведення слідчих експериментів від 31 березня 2021 року, де за участю вищевказаних осіб було відтворено обставини ДТП. Обвинувачений в них зазначив, що не здійснював наїзду на ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта №61-Д від 07 липня 2022 року (т3, а.с. 57-77) у гр. ОСОБА_8 встановлено тілесні ушкодження: сумісна тупа травма тіла: тяжка відкрита черепно-мозкова травма, багато-уламковий перелом скроневої кістки зліва, субарахноїдальний крововилив в лобно-скронево-тім`яну ділянку з розповсюдженням на прилеглу кору головного мозку, крововиливи під м`які покривні тканини голови ліворуч та у товщу лівого скроневого м`язу; численні синці та садна голови та обличчя; закрита травма черевної порожнини: розрив печінки по діафрагмальній поверхні; закрита травма грудної клітини; крововилив верхньої долі лівої легені; синці тулубу; закритий перелом лівої великогомілкової кістки з задовільним стоянням відламків з крайовим відривом медіального мищелку; численні синці та садна верхніх та нижніх кінцівок. Встановлені тілесні ушкодження спричинені від травматичної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, з наступним падінням та відкиданням тіла на дорожнє покриття та ударі о таке. Встановлені тілесні ушкодження мають ознаки небезпечних для життя та за цим критерієм відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, відповідно п.п. 2.1.3.б.,л. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6, призвели до настання смерті.

В протоколах слідчих експериментів, проведених 31 березня 2021 року, вказано про положення тіла гр. ОСОБА_8 (знаходився у горизонтальному положенні обличчям догори) на місці виявлення. Будь-якої інформації про спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 у вказаних протоколах слідчих експериментів, не надається, тому казати про відповідність механізму виникнення тілесних ушкоджень, встановлених у гр. ОСОБА_8 , до обставин, вказаних у вищезазначених протоколах, не доцільно.

Аналізуючи зібрані в кримінальному провадженні докази в своїй сукупності, у суду немає підстав сумніватися в достовірності висновків проведених у справі експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними фахівцями, що володіють спеціальними знаннями для вирішення постановлених перед ними питань і мають тривалий стаж експертної роботи, експертний висновок не суперечать іншим, зібраним по справі доказам, є науково обґрунтованим.

Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Суд, аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 критично ставиться до стратегії його захисту та до його тверджень, що він не здійснював наїзду на ОСОБА_8 , заперечує порушення ПДР, оскільки на його автомобілі відсутні пошкодження, які характерні для скоєння наїзду на людину.

Разом з цим, судом установлено, що під час судового допиту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що ОСОБА_8 вже перевертав лікар швидкої допомоги, який приїхав на місце ДТП за 15 хвилин, а він лише допомагав потім завантажити його до автомобіля швидкої допомоги, а свідок ОСОБА_13 , під час допиту повідомив, що він запропонував обвинуваченому перевернути постраждалого тому як той міг захлеснутися від крові яка в нього йшла носом та вони це зробили до приїзду швидкої допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_4 не навів суду переконливих пояснень та не надав доказів раніше наявних на його автомобілі пошкоджень, за яких саме умов і коли вони були спричинені на його автомобілі. В ДТП до цього він не потрапляв, лише пояснив суду про те, що він працює на будівництві і в нього вже був тріснутий бампер, зім`ятий номерний знак та деякі незначні подряпини. Інші пошкодження, а саме фар та решітки радіатору в нього не було. Протокол огляду місця ДТП він підписав, але щодо зазначення слідчим саме цих пошкоджень він не бачив.

Суд розцінює такі розбіжності у показах обвинуваченого, як намагання приховати обставини та перешкоджаючи встановленню істини у справі.

Посилання обвинуваченого та його захисника ОСОБА_5 на тиск з боку працівників поліції під час досудового розслідування, про застосування недозволених методів слідства при проведені слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 , що призвело до порушення його права на захист і до отримання неправдивих показань, які слідчий поклав в основу слідчого експерименту, суд залишає поза увагою, оскільки об`єктивних доказів цього суду не надано. Питання ж наявності чи відсутності в діях службових осіб кримінально караних діянь у разі застосування до свідка ОСОБА_9 тиску, знаходиться поза межами об`єктивної сторони злочину, інкримінованого обвинуваченому, і підлягає вирішенню у іншому кримінальному провадженні.

Суд також аналізує посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , який після виявлення перешкоди повернувся до автомобіля та від`їхав на ньому назад на відстань півтора метри, згідно його пояснень щоб добре освітлювати проїзну частину. Хоча з пояснень свідка ОСОБА_21 слідує, що він залишив свій автомобіль за автомобілем обвинуваченого після застосуванням ним екстреного гальмування та вийшов з автомобіля.

За таких обставин суд вважає, що доводи сторони захисту не мають логічного змісту, вони є неправдиві та суперечливі, спростовуються зазначеними вище доказами і не можуть бути прийняті судом як достовірні.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 , який попереджений про кримінальну відповідальність, щодо наданого ним висновку №2162/435-Е від 17 грудня 2015 року, пояснив суду наступне: загиблий ОСОБА_8 знаходився у вертикальному положенні або близькому до цього, це він встановив на підставі тілесних ушкоджень які були виявлені та їх характеру. Та особа була повернута лівою бічною поверхнею до транспортного засобу, переїзду його не було, а лише удар. Ці тілесні ушкодження були отриманні внаслідок ДТП.

Суд не приймає до уваги висновок транспортно-трасологічної експертизи №19/104-9/2/662 від 03 липня 2020 року, тому як всі поставленні питання відносяться до компетенції судово-медичних експертів, та допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_23 , пояснив, що йому не вистачало вихідних даних, більшість питань стосувалися судово-медичного експерта. Він не бачив деформації автомобіля, а по фотографіям встановити неможливо. Інші питання сторони захисту не входять до його компетенції і ці обставини він не досліджував. (т2, а.с. 201-205);

Окрім того обвинувачений повідомив суду, що у 2019 році він відремонтував автомобіль, а тому експерт не мав можливості надати відповіді на поставленні питання.

Також в ході судового розгляду захисником ОСОБА_5 було надано письмове клопотання про визнання недопустимим висновку експерта №70/27-18 від 28 січня 2016 року, судом встановлено, що підставою для визнання доказів недопустимими є не будь-яке порушення процесуального закону, а порушення фундаментальних прав і свобод особи. (т2, а.с.111).

Cуд, вважає, що посилання сторони захисту зокрема захисника ОСОБА_5 , про те, що протокол слідчого експерименту від 16 грудня 2015 року за участю свідка ОСОБА_9 та додатки до нього у вигляді схеми і фото таблиці є недопустимим доказом, тому як слідчим був здійснено тиск на свідка, слідчий експеримент був проведений з порушенням норм КПК України, судом сприймаються як такі, що спрямовані на дискредитацію органу слідства, та спростовані в ході судового розгляду, а свідок ОСОБА_9 безпосередньо під час надання показів в судовому засідання плутався у відтворенні обставин проведення слідчої дії. (т2, а.с.112).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_24 , пояснила суду, що проведення експертизи №73 від 27 квітня 2020 року було за наявності певних вихідних даних, виключається механізм того, що постраждалий знаходився лежачи в момент зіткнення, тому як під час другої фази було падіння об тверду поверхність і переїзду тіла не було. (т2, а.с.171-194).

Зі змісту пояснень сторони захисту вбачається, що вони фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та висновком експертиз, зібраних слідством та під час судового розгляду у кримінальному провадженні.

Доводи захисту не свідчать про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону про наявність підстав для визнання недопустимими вищевказаних доказів.

Відповідно до вимог ст.91 КІІК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтею 286 КК України, диспозиція якої є блaнкeтнoю, суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у переліченій статті порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Із диспозиції статті 286 КК України вбачається, що це кримінальне правопорушення належить до кримінальних правопорушень з матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання небезпечних наслідків і перебувають у причинному зв`язку.

Суд, при ухваленні вироку не посилається на інші матеріали кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні за клопотанням прокурора (т2, а.с. 51), оскільки вони не мають доказового значення.

Досліджені експертизи на думку суду проведені відповідно до вимог чинного законодавства, а окремі незначні неточності не є такими, що вказують на їх недопустимість та неналежність, в зв`язку із чим доводи захисту з цього приводу та висловлені сумніви з приводу їх допустимості, суд вважає неприйнятними та голослівними.

Таким чином, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто повній мірі відповідають вимогам КПК України.

Тобто, порушень положень § 5 Глави 4 КПК України, як і самої Глави в цілому, в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Так, у відповідності до припису ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Докази, покладені в основу вироку, були зібрані з дотриманням процесуального законодавства, а тому розцінюються судом як допустимі.

Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та про необхідність призначення покарання, передбаченого законом.

У зв`язку з цим доводи сторони захисту про необхідність винесення виправдувального вироку на підставі ч.1 ст. 373 КПК України є необґрунтованими, та безпідставними.

Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У ході судового розгляду суд дійшов до висновку про те, що докази, на яких ґрунтується обвинувачення є належними та достатніми, надають інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування.

Таким чином, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм оцінку згідно з вимогами ст.94 КПК України, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу винного, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, задовільну характеристику за місце мешкання, його відношення до скоєного, а саме часткове відшкодування потерпілій витрат, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують його покарання суд не вбачає.

Відповідно до п. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка при визначені міри покарання просили призначити покарання відповідно до закону передбачене санкцією статті, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах передбаченого законом строку.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

В суді було встановлено, що порушення ПДР України, допущені обвинуваченим ОСОБА_4 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Крім того, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України віднесено до злочинів проти безпеки руху.

Суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченого пов`язані з нехтуванням Правил дорожнього руху України, призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок чого є смерть особи. Це свідчить про відсутність у обвинуваченого належних навиків керування транспортними засобами не дивлячись на достатній стаж керування і застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість, в разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами, додатково вивчити правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.

Відповідно до ст. 128, 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті, яка передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Нормами, закріпленими в ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Потерпілою ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди, а саме згідно позовних вимог просила стягнути: з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду 81 417, 45 гривень та моральну шкоду в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривен. (т1, а.с.58-60).

У судових дебатах потерпіла ОСОБА_6 збільшила розмір матеріальної шкоди на таку ж суму матеріальних витрат.

Представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_7 та цивільний позивач збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставах викладених в позовній заяві.

Прокурор підтримав позовні вимоги.

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що він не причетний до скоєння кримінального правопорушення. Надав письмові заперечення на цивільний позов (т1, а.с.68-69).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди (ст. 1166 ЦК). Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Судом встановлено, що автомобіль «HYUNDAI TUCSON», чорного кольору, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.04.2012 року.

Суду надані документи підтверджуючі витрати потерпілої, а саме: 1 379 гривень витрати на лікування, 48 730,45 витрати на похорон та поминальний обід, 45 308 гривень витрати на виготовлення та встановлення пам`ятнику, обвинувачений ОСОБА_4 частково відшкодував витрати у розмірі 14 000,00 гривень, тобто сума відшкодування матеріальних витрат залишилась у розмірі 81 417,45 гривень.

Щодо збільшення розміру позовних вимог під час судових дебатів слід зазначити наступне. Згідно п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання… , таким чином збільшуючи розмір вимоги про відшкодування матеріальних витрат на суму рівну заявленій під час судових дебатів, цивільний позивач не дотримався вимог п.6 ч.1 ст.43 ЦПК України, щодо прав та обов`язків учасників справи, а саме, не виконав процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Клопотань про поновлення судового розгляду з підстав подання нових доказів для їх дослідження не заявлялось. Тому суд вважає, вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 81 417 грн., як такі, що документально підтверджені.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

При цьому, суд враховує, що внаслідок дій обвинуваченого загинув єдиний син потерпілої і моральні страждання потерпілої, яка втратила свою близьку людину, є надто великі і його втрата є непоправною, тому визначаючи розмір моральної шкоди, суд приймає характер, обсяг, тривалість моральних страждань та керуючись принципами справедливості та виваженості, виходить з засад добросовісності та розумності, приходить до висновку, що сума спричиненої моральної шкоди, зазначена позивачкою в сумі 250 000 грн. 00 коп., підлягає задоволенню у повному обсязі.
Під час досудового розслідування ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 09 травня 2016 року, який на день ухвалення вироку сплинув, а тому питання щодо його дії судом не вирішується. Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду суд не застосовує до нього запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 та стягнути в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 - суд не застосовує.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Позовні вимоги ОСОБА_20 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдану матеріальну шкоду у розмірі 81 417,45 (вісімдесят одна тисяча чотириста сімнадцять) гривень та моральну шкоду, в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи №70/27-18 від 28 січня 2016 року у розмірі 613 гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 на користь держави витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №19/104-9/2/62 від 03 липня 2020 року у розмірі 490 гривні 35 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню №0001010, а саме: автомобіль «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно ухвали слідчого судді від 08 грудня 2015 року повернутий ОСОБА_4 після набрання вироком законної залишити у його розпорядженні, кросівки «Adidas» білого кольору; шкарпетки сірого кольору; штани джинсові темно-синього кольору; ремінь шкіряний коричневого кольору; майку жовтого кольору; сорочку білого кольору в клітину; кофту спортивну темно-синього кольору з білими вставками та смутами червоного, білого і темно-синього кольорів; куртку чорного кольору - які передані на відповідальне зберігання матері загиблого ОСОБА_20 , - залишити у її розпорядженні; флеш карта (носій) Transcend» - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с.к.п. 38).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1