Номер провадження: 11-сс/813/1514/22
Справа № 522/5733/22 1-кс/522/6068/22
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15.11.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000245 від 17.05.2022р., стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів кримінального провадження, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що в проваджені СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000245 від 17.05.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
10.10.2022р. старший слідчий СВ Відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області звернувся з клопотанням про продовження стосовно ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що з моменту взяття підозрюваного під варту та до моменту вирішення даного клопотання обставини та ризики, які стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2022р. задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 17.11.2022р. Визначений ухвалою слідчого судді від 19.05.2022р. розмір застави, як альтернативний запобіжний захід у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 грн. залишено без змін.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а у разі неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49620 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, оскільки слідчим суддею не було проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного. Ризики, на які суд посилається у своїй ухвалі, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду чи вчинити новий злочин, можуть бути виключені завдяки застосуванню відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням до нього засобу електронного контролю, завдяки якому органи слідства, мають змогу в режимі онлайн спостерігати за кожним кроком підозрюваного. Крім того, судом не було враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, брав участь в антитерористичній операції, тоді як обставини, що ОСОБА_7 не одружений, не має постійного місця роботи та наявність тимчасового місця проживання в м. Одеса не обґрунтовують встановлені судом обставини та ризики. З огляду на фінансове положення ОСОБА_7 , останній не має можливості скористатися альтернативним запобіжним заходом у виді застави, визначеної судом у максимальному розмірі, що дало б йому можливість працювати та забезпечувати себе, а тому такий розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу з мотивів наведених в ній, скасувати ухвалу суду та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації, або визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49620 грн., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів, крім норм Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процесуального законодавства керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
За змістом положень Глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України, підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Як вбачається з матеріалів провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції, слідчим управління відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обдасті проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000245 від 17.05.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого 17.05.2022р. було затримано органом досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України.
17.05.2022р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.
19.05.2022р. слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 15.07.2022р. з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.
06.07.2022р. керівником Приморської окружної прокуратури м. Одеси продовжено строк до судового розслідування у цьому кримінальному провадженні до 3-х місяців, а саме до 17.08.2022р.
12.07.2022р. слідчим суддею Приморського районного суд м. Одеси підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 17.08.2022р. з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.
19.07.2022р. ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
16.08.2022р. слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси продовжено ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.10.2022р.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.10.2022р. продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до 6 місяців, до 17.11.2022р.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя дійшов висновку що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином, а також наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, встановлених під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, не змінились та продовжують існувати, що є підставою для подальшого тримання підозрюваного під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, яке за класифікацією кримінальних порушень відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено призначення покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.
Згідно усталеної позиції Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення підозрюваного, обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.
Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року (п.79) продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".
Також в рішенні ЄСПЛ у справі "Єчюс проти Литви" (п.219) зазначено, що продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.
Обґрунтовуючи необхідність продовження у відношенні ОСОБА_7 міри запобіжного заходу в виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував характер кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, у якому він підозрюється, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція за який передбачає до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (п.80) Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання у виді позбавлення волі, яке загрожує у разі визнання його винуватим, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що перебуваючи на свободі підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не працює та не має постійного джерела доходу і може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним корисливим збутом наркотичних засобів, а також з огляду на данні про особу підозрюваного, який підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, не одружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, дають підстави вважати, що обрання йому іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним вище ризикам.
На даному етапі судового розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати йому запобіжний захід не вбачається, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати.
Доводи апеляційної скарги про те, що стосовно ОСОБА_7 може бути застосовно інший більш м`який вид запобіжного заходу, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки слідчим суддею, під час розгляду справи, було досліджено та встановлено, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам зважаючи на обставини справи та дані про особу підозрюваного.
Враховуючи обсяг пред`явленої підозри ОСОБА_7 у сукупності із тяжкістю можливого покарання у виді позбавлення волі, дані про його особу, наявність ознак справжнього суспільного інтересу, наявність ризиків, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перебуваючи на свободі і не маючи постійного джерела доходу, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним корисливим збутом наркотичних засобів, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що продовження стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, є обґрунтованим. Обставин, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, судом на даному етапі судового розгляду не встановлено.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.
В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Будь яких інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали провадження, які надійшли до апеляційного суду, не містять, та підозрюваний і сторона захисту, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не навели.
Також ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , в ході розгляду справи в апеляційному суді, не навели обставин, які могли бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Враховуючи вище зазначене, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначеного стосовно ОСОБА_7 альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави у розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 198 480 грн.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, тяжкість покарання у виді позбавлення волі, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчинені злочину в якому підозрюється, відсутність стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір застави, згідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Отже висновок суду про наявність достатніх підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 376, 177, 178, 182, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , діючої в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000245 від 17.05.2022р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 22 листопада 2022р.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3