ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2486/22 Справа № 932/4078/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000687,

Встановила:
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 12 травня 2021 року приблизно о 23.50 годин, знаходячись в приміщенні супермаркету «Варус-1», який розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Панікахи, 15, де реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з прилавку вказаного супермаркету викрав чуже майно, що належить ТОВ «Омега», а саме: ковбасу Московську с/к в/г Мясна Гільдія, вагою 305 г/шт., в кількості 2 штук, загальною вартістю 339 грн. 80 коп.; сир Брі 50% ТМ Мобер, вагою 0,240 г, вартістю 52 грн. 37 коп.; салямі Італійська с/к в/г Глобино вагою 330 г, в кількості 1 шт., вартістю 94 грн. 90 коп.; сир Моцарелла 45 % Паладін, вагою 125 г, вартістю 21 грн. 50 коп., а всього на загальну суму 508 грн. 57 коп., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення, однак, не зміг його закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками супермаркету з викраденим майном за межами касової зони.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до положень ст. ст. 381,382 КПК України, розгляд обвинувального акту щодо ОСОБА_7 проведено у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
Вказує, що обвинувачений дійсно визнав свою провину у скоєному, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, бездоганно поводи себе під час домашнього арешту.
Характеризуючі дані ОСОБА_7 свідчать про те, що він не являє собою великої соціальної небезпеки, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, що впливає та пом`якшення покарання обвинуваченого та, на думку адвоката, не було взято до уваги судом першої інстанції.
Зазначає, що ОСОБА_7 працював неофіційно, утримував свою сім`ю, допомагав батькам. Вказаним правопорушенням він спричинив шкоду собі, і його небезпечні протиправні дії не були направлені ні на яку особу.
Наявність постійного місця проживання, неофіційної роботи, його молодий вік і щире каяття у скоєному, на думку апелянта, дає можливість виправитися за більш м`яким покаранням.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги сторони захисту, просили її задовольнити.
Прокурор просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, вирок суду щодо ОСОБА_7 - без змін.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів дійшла до наступного.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку і лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом віднесено визнання щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального проступку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.
Враховуючи вищевикладені обставини кримінального правопорушення, суспільну небезпечність вчиненого правопорушення, тяжкість наслідків, що настали для потерпілого, даних про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Зазначений висновок є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 - 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення - не знаходить.
Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не в повній мірі було взято до уваги в якості обставини, що пом`якшують вину обвинуваченого, наявність у нього родини, відсутність судимостей, були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі і їм було надано належної правової оцінки.
Твердження апелянта про наявність у ОСОБА_7 неофіційної роботи, стороною захисту не підтверджені.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту в цій частині необхідності призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.
Процесуальні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4