ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/319/21

Провадження № 11-кп/4820/390/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000494, внесене до ЄРДР 13 жовтня 2020 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30 березня 2023 року , -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 березня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Строк тримання під вартою

обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горностаївка, АР Крим, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,

обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Городок Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,

продовжено по 29 травня 2023 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень у яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особи обвинувачених, кожного зокрема, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинувачених, винними у вчиненні інкримінованих їм злочинів та що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 .

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30.03.2023 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити та звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Вказує, що ризики, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про продовження стосовно ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є недоведеними.

Переховування ОСОБА_8 від суду є неможливим, оскільки обвинувачений при з`ясуванні його анкетних даних повідомив суду про всі свої місця проживання, в тому числі й безпосередньо до затримання. А отже, ризик переховування ОСОБА_8 від суду відсутній.

Не існує і будь-яких даних про те, що ОСОБА_8 має намір у будь-який спосіб впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. На даний час судом допитані потерпіла, яка не була очевидцем події злочину, що інкримінується ОСОБА_8 , усі свідки, обвинувачений ОСОБА_9 . У кримінальному провадженні судом має бути оголошено про закінчення судового слідства і перехід до судових дебатів.

Крім того, прокурор не надав суду жодних відомостей про те, що в період часу від інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень і до взяття його під варту, останній намагався будь-яким чином вплинути на потерпілу та свідків.

А тому, відсутній і ризик того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни ними своїх показань.

Крім того, обвинувачений не вчиняв інкримінованих йому злочинів і має намір довести свою невинуватість перед судом, а тому відсутні підстави для застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Суд першої інстанції, не надав жодної оцінки доводам, висловленим стороною захисту на противагу клопотанню прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 у поданій ним апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30.03.2023 про продовження йому строку тримання під вартою та звільнити його з-під варти.

Зазначає, що не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, і стороною обвинувачення вина ОСОБА_8 не доведена. Обвинувачення ОСОБА_8 ґрунтується на показах ОСОБА_9 , який його обмовляє.

Обвинувачений ОСОБА_9 у поданій ним апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30.03.2023 року про продовження йому строку тримання під вартою та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, або більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує про недоведеність ризиків передбачених ст.177 КПК України, на які прокурор посилається у клопотанні, оскільки ОСОБА_9 в розшуку не перебував, має постійне місце проживання.

Недоведеним є ризик знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, оскільки при затриманні ОСОБА_9 усі речі та документи були вилучені працівниками поліції та на них накладено арешт.

ОСОБА_9 не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому відсутній ризик вчинення тиску на потерпілу та свідків з метою зміни показів.

У клопотанні прокурор вказує на те, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може вчинити новий злочин з посиланням на те, що обвинувачений раніше судимий за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі і звільнившись з колонії на шлях виправлення не став.

При цьому не враховано, що ОСОБА_9 відбув термін покарання та не вчиняв нового злочину. А свідок ОСОБА_10 обмовляє обвинуваченого ОСОБА_9 .

Прокурором не доведена вина ОСОБА_9 у вчинені інкримінованих йому злочинів. Обвинувачення є необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 , на підтримку доводів поданих ними апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 , думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, та особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі; обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 раніше судимі, до затримання офіційно не працювали, не мають міцних соціальних зв`язків.

До закінчення дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовженого обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10.02.2023 судове провадження завершити є не можливим.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, а саме ризики: переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні та продовжені запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинувачених зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачені, можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинувачених винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинувачених, кожного зокрема, зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 від суспільства.

Продовжуючи обвинуваченим строк тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та прийняте судом рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинувачених під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 про недоведеність ризиків, зазначених в ухвалі суду, недоведеність вини обвинувачених, кожного зокрема, у вчиненні інкримінованих їм злочинів, та необґрунтованість обвинувачення.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази обґрунтовують підозру (обвинувачення) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України і свідчать про причетність обвинувачених до вказаних злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджанню встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Отже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Зважаючи на можливе покарання, у разі визнання обвинувачених винними у вчиненні інкримінованих їм особливо тяжких злочинів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ризик переховування від суду є доведеним.

Про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить, те, що обвинувачені, кожен зокрема, є раніше судимими особами, на шлях виправлення не стали, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, не працюють, а отже не мають законного джерела для існування, не мають міцних соціальних зв`язків.

На думку колегії суддів у разі обранні відносно обвинувачених, кожного зокрема, запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є висока ймовірність вчинення ними дій, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Твердження апеляційних скарг обвинувачених про недоведеність стороною обвинувачення вини кожного з обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень на законність ухвали суду не впливають, оскільки оцінка доказів відповідно до положень ст. 94 КПК України здійснюється судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання, про що він вказує в апеляційній скарзі, не є визначальною обставиною та такою, що б давала суду підставу для обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожному зокрема, запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно й відсутні підстави для звільнення ОСОБА_8 з під варти, про що в апеляційних скаргах просять обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_6 .

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30 березня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 по 29 травня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: