ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 626/45/19 Номер провадження 11-кп/814/1607/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000464, за апеляційними скаргами прокурора Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сошно, Пінського району, Брестської області, Республіки Білорусь, українця, громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, має на утриманні малолітнього сина 2018 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 13.03.2009 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
-20.11.2010 Краснограським районним судом Харківської області за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186, ст. 198, ч. 1 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 14.10.2013 звільнений умовно-достроково на підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова, невідбута частина покарання 1 рік 6 місяців 1 день;
-03.02.2015 Краснограським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, 12.08.2016 звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 04.08.2016, невідбута частина покарання -4 місяці 9 днів позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років;

- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 27 серпня 2018 року, тобто з дня його затримання, зарахувавши у строк відбування покарання час знаходження під вартою до ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишено без змін та продовжено щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішено питання скасування арешту майна, долю речових доказів та порядок стягнення судових витрат.

Згідно з вироком суду,01 серпня 2018 року близько п`ятнадцятої години ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у приміщення, діючи із корисливих мотивів, проник у приміщення котельні, що знаходиться в нежитловій будівлі, яка розташована у АДРЕСА_3 , та перебуває на балансі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, звідки шляхом демонтажу з місць установки, із використанням інструментів - гайкових ключів, повторно таємно викрав чуже майно - вироби із металу, загальною вагою 120 кг, зокрема: дві труби з системи водяного опалення та ящик, загальною вартістю 631 гривня 20 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 завдав Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Харківській області майнову шкоду на загальну суму 631 гривня 20 коп.

Крім того, ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 з хуліганських мотивів, а також повторно незаконно заволодів транспортним засобом, який знаходився володінні ОСОБА_9 .

Дані кримінальні правопорушення - злочини, вчинені за наступних обставин.

27 серпня 2018 року близько 04 години 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, маючи при собі кухонний ніж, знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , куди його, з території прилеглої до автовокзалу міста Краснограда Харківської області, надаючи послуги «таксі», привіз ОСОБА_9 на автомобілі марки «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , який перебував у володінні останнього.

За цих обставин у ОСОБА_7 , який перебував у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті без будь-якої на то причини, тобто із хуліганських мотивів, ОСОБА_9 .

Реалізували свій умисел, спрямований на позбавлення життя - вбивство ОСОБА_9 27 серпня 2018 року близько 04 години 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись громадському місці - поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , діючи умисно, безпричинно, з хуліганських мотивів, відкрито нехтуючи встановленим у суспільстві порядком, внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, діючи з особливою зухвалістю, демонструючи грубу силу, жорстокість та цинізм, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, підійшов до вказаного автомобіля, у якому на місці водія сидів ОСОБА_9 та кухонним ножем, який тримав у правій руці наніс, останньому два удари ножем в область грудної клітини, після чого, продовжуючи реалізовувати свій умисел, наніс ОСОБА_9 цим же ножем множинні удари в області голови та шиї.

Своїми умисними кримінально-протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження:

- голови: сім не проникаючих колото-різаних ран в потиличній області,крововиливність м`яких покровів голови в потиличній області та м`язів задньої поверхні шиї, субарахноїдальні крововиливи (крововилив під м`яку мозкову оболонку) в ділянці лівої долі мозочку та довгастого мозку;

- шиї: дві різані рани передньої поверхні з переходом їх на ліву бокову поверхню шиї, розташовані одна над другою, раньові канали направлені зовні всередину, проходять через підшкірно-жирову клітковину, м`язи, пошкоджуючи при цьому хрящі гортані та утворюючи масивні крововиливності в ділянках стінок глотки, гортані, трахеї, стравоходу;

- грудної клітини: дві проникаючих колото - різані рани в ділянці другого ребра та в ділянці шостого ребра зліва, раньовий канал рани в ділянці другого ребра направлений зовні всередину, спереду назад, проходить через підшкірно - жирову клітковину, міжреберні м`язи, спричинивши перелом грудини та другого ребра по хрящу, сліпо закінчується крововиливністю стравоходу, трахеї та аорти, не пошкоджуючи їх та складаючи загальну довжину 5,5 см; раньовий канал рани в ділянці шостого ребра зліва направлений зовні всередину, зверху донизу зліва направо, проникає в плевральну порожнину, спричинивши гемоторакс (наявність 750 мл крові в лівій плевральній порожнині), пошкоджуючи навколосерцеву сорочку, викликаючи скупчення крові та кров`яних згустків в навколосерцевій сорочці (170 г) та закінчується в ділянці верхівки серця, складаючи загальну довжину 9 см;

- правої верхньої кінцівки: дві поверхневі різані рани правої кисті, садна правої руки.

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в задній частині салону автомобіля «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , в результаті гострої крововтрати, яка розвинулась внаслідок сукупності множинних колото-різаних та різаних поранень голови, шиї, грудної клітини та правої кісті, куди ОСОБА_7 помістив тіло ОСОБА_9 після заподіяння останньому тілесних ушкоджень, достатніх для настання його смерті.

27 серпня 2018 року близько 04 години 30 хв. у ОСОБА_7 , який перебував у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, та знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , після того, як він заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження, достатні для настання смерті останнього, виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований на території Республіки Польща, який перебував у володінні ОСОБА_9 та знаходився поблизу зазначеного домоволодіння.

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_7 , знаходячись поруч із зазначеним транспортним засобом, перемістив тіло ОСОБА_9 з сидіння водія на заднє пасажирське сидіння автомобілю, після чого, не маючи права використовувати зазначений транспортний засіб для поїздки на ньому, сів за кермо автомобіля «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , за допомогою ключа запалення здійснив запуск двигуна та на ньому з місця події зник, поїхавши у напрямку міста Перещепине Дніпропетровської області, з метою придбання наркотичних засобів для особистого вживання, таким чином повторно незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом.

Під час здійснення керування вказаним автомобілем ОСОБА_7 , рухаючись по автомобільній дорозі, сполученням Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта, знаходячись на 120 км + 500 м, у Красноградському районі Харківської області, не впорався з керуванням та допустив виїзд зазначеного транспортного засобу за межі проїзної частини, внаслідок чого він зупинився.

Залишивши автомобіль марки «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , у вказаному місці, ОСОБА_7 з місця події зник.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого у зв`язку з м`якістю. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст.185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі, за п.7 ч.2 ст.115 КК України - довічне позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України - 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається, що при призначенні покарання, суд недостатньо врахував обставини вчинення злочинів та особу обвинуваченого, а саме наявність обтяжуючих обставин, відповідно до п.п.1, 13 ч.1 ст.67 КК України, рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та наявність цілого ряду непогашених судимостей у обвинуваченого.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення вказаних вище кримінальних правопорушень, мав не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, а саме за вироками Красноградського районного суду від 13.09.2009 за ч.1 ст.309 КК України, від 20.11.2010 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.186, ст.198, ч.1 ст.185 КК України та від 03.02.2015 за ч.2 ст.309 КК України.

На переконання прокурора, вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, навіть попри те, що покарання за вироками Красноградського районного суду від 20.11.2010 та від 03.02.2015, якими останнього засуджено до покарання у виді позбавлення волі, які він відбував реально. Зазначає, що ОСОБА_7 знову вчинив ряд злочинів, один з яких проти найвищої соціальної цінності - життя людини.

Вказує, що характер та спосіб вчинення злочину, передбачено п.7 ч.2 ст. 115 КК України вказує на особливий цинізм ОСОБА_7 , оскільки останній безпричинно позбавив життя ОСОБА_9 . При цьому, на місці ОСОБА_9 міг бути будь-хто, оскільки ОСОБА_7 в той момент було все одно кого позбавляти життя, будь-то молодого чоловіка, вагітну жінку чи дитину, що лише підвищує суспільну небезпеку ОСОБА_7 . У зв`язку з чим, суд першої інстанції мав призначити ОСОБА_7 виключну міру покарання, передбачену ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок в частини призначення покарання і призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.2 п.7 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне мінімальне покарання, в іншій частині залишити вирок без змін.

Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_7 після вчинення злочину навіть не намагався втекти, має малолітню дитину, в залі суду під час судових дебатів публічно попросив вибачення у потерпілих.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок місцевого суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що судом неправильно встановлено ті обставини, що крім показань обвинуваченого, не встановлено жодних відомостей, жодного свідка, які б вказували на наявність будь-якого конфлікту між ним та потерпілим, а також те, що під час його затримання та подальшої доставки до слідчого ізолятора не виявлено у нього тілесних ушкоджень характерних для обставин, які викладені в обвинувальному акті.

Вказує, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України, а його дії необхідно кваліфікувати за ст. 118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Зазначає, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/127 -КР/18 від 27.08.2018 у нього виявлено садно на животі, яке утворилось від дій тупих предметів за механізмом тертя-ковзання за 1-3 діб до моменту огляду, відповідно до дактилоскопічної експертизи в салоні автомобіля DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 та на ножі, яким по версії сторони обвинувачення, було вбито ОСОБА_9 , не було виявлено слідів пальців рук, які йому належать. Вказує, що він лише захищався від нападу ОСОБА_9 , який хотів його вбити, а належний потерпілому автомобіль він використовував для швидкої доставки ОСОБА_9 до лікарні для надання йому медичної допомоги.
Вказує, що допитані в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по суті події нічого не пояснили, оскільки їм про вказаний факт відомо з його слів. Зазначає, що до показань свідка ОСОБА_10 потрібно ставитися критично, оскільки він підтримує дружні стосунки з працівником поліції ОСОБА_13 .

Крім того, просить взяти до уваги показання свідка ОСОБА_14 , який пояснив в судовому засіданні 12.09.2019, що він не давав ніяких свідчень відносно нього та вказав, що старший оперуповноважений ОСОБА_13 попросив його поставити підпис взамін на наркотичні речовини.

Також, просить взяти до уваги показання оперуповноваженого Ємельяновського, який в судовому засіданні 22.01.2020 пояснив, що ніж вилучили у ОСОБА_10 в квартирі разом з речами, на яких були плями крові. Також пояснив, що старший оперуповноважений ОСОБА_13 спілкується з ОСОБА_15 , який побачив ніж в себе в квартирі і повідомив про це ОСОБА_13 , після чого ніж був вилучений оперуповноваженими ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та Ємільяноським.

Просить взяти до уваги показання свідка ОСОБА_10 , які він давав 31.05.2019 про те, що він співпрацює з старшим оперуповноваженим ОСОБА_18 , який просить його бути то свідком, то понятим і під час допиту в суді 04.06.2020 на запитання про те, як він дізнався про те, що ніж взяв саме ОСОБА_7 , ОСОБА_10 пояснив, що після подій які стались, він сам здогадався.

Вказує, що під час досудового слідства та розгляду справи в суді не були допитані свідок ОСОБА_19 , яка проводила його огляд після його затримання та працівників швидкої допомоги, які вивозили його 29.08.2018 з СІЗО та надавали медичну допомогу в лікарні, та не було встановлено факт нанесення йому тілесних ушкоджень, які він отримав 27.08.2018 під час конфлікту з потерпілим.

Зазначає, що він просить пробачення в потерпілих за те, що сталось і у вчиненому розкаюється, але вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнає, оскільки вважає, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України. Вказує, що він не позбавився автомобіля та тіла потерпілого, навпаки, віз ОСОБА_9 в лікарню, але останній по дорозі помер, після чого він самостійно повідомив поліцейських про подію і чекав на них.

Крім того, просить врахувати, що він має на утриманні малолітнього сина, активно сприяв розкриттю злочину, в матеріалах кримінального провадження мається заява про вчинення злочину.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор та захисник підтримали подані ними апеляційній скарги та просили їх задовольнити з наведених у них підстав. Обвинувачений ОСОБА_7 частково підтримав свої вимоги, повідомив, що не потребує додаткового ознайомлення із матеріалами кримінального провадження та доповнень до апеляційної скарги не має. В іншій частині свою апеляційну скаргу підтримав. Також сторона захисту заперечила проти доводів сторони обвинувачення, водночас, прокурор заперечував проти доводів апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.7 ч.2 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів, ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно, ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за п.7 ч.2 ст. 115 КК через недоведеність умислу на вчинення такого кримінального правопорушення, та відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України через неправильне встановлення судом обставин та події заволодіння транспортним засобом, а також необхідності скасування вироку суду із призначенням нового судового слідства є безпідставними з огляду на наступне.

Статтею 415 КПК України визначено підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до п.п.2-7 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі взагалі не наводить жодну із підстав, визначених ст.ст. 412, 415 КПК України, наявність яких вимагає призначення нового розгляду у суді першої інстанції, а тому ця вимога є такою, що не підлягає до задоволення.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_7 не погоджується із кваліфікацією його дій за п.7 ч.2 ст.115 КК України. Зокрема зазначає, що потерпілий сам на нього напав та погрожував йому ножем. Захищаючись від нього, обвинувачений наніс ОСОБА_9 ножові поранення та після цього намагався врятувати його, доставляючи потерпілого на автомобілі останнього до лікарні, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст. 118 КК України як умисне вбивство при перевищенні заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Що стосується пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України, то провадження у цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Така позиція обвинуваченого є аналогічною тій, яку він зайняв у суді першої інстанції та була предметом ретельного дослідження судом, за результатами чого, суд визнав її неспроможною.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції встановлені наступні події кримінальних правопорушень, а саме те, що ОСОБА_7 , вживши наркотичні засоби, перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, 27 серпня 2018 року близько 04 години 30 хв. на автомобілі «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , приїхав до домоволодіння АДРЕСА_4 , де, знаходячись у громадському місці, маючи умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині без будь-якої на то причини, тобто із хуліганських мотивів, діючи усвідомлено і цілеспрямовано, наявним у нього ножем вчинив вбивство ОСОБА_9 , який не становив ніякої небезпеки для його життя і здоров`я. Після цього повторно заволодів його транспортним засобом автомобілем «DAEWOO Lanos», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_3 .

Встановлюючи подію кримінального правопорушення, суд врахував показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував факт заподіяння смерті потерпілому, внаслідок нанесення останньому ножових поранень. При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про надуманість версії обвинуваченого про вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 при перевищенні заходів необхідної оборони.

Хоча у апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що він вчинив умисне вбивство потерпілого при перевищенні заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, проте обставини на підтвердження своєї версії зазначає саме ті, які були предметом дослідження судом першої інстанції і під час судового слідства, де обвинувачений вказував на вчинення ним вбивства при перевищенні меж необхідної оборони.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд правильно вказав, що вони не відповідають дійсним обставинам в частині, що між ним та ОСОБА_9 мав місце конфлікт, так як він, обвинувачений, не розрахувався за надані послуги «таксі», оскільки не мав при собі грошей, а також про отримання ним тілесних ушкоджень в процесі самозахисту від агресивних дій ОСОБА_9 , внаслідок чого виникла реальна загроза для його життя і здоров`я, при якій він, перебуваючи у стані необхідної оборони, перевищивши її межі, вчинив вбивство ОСОБА_9 .

При цьому суд врахував показання потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які підтвердили, що загиблий ОСОБА_9 , окрім основної роботи, надавав послуги «таксі», та в ніч на 27.08.2018 перебував на нічній зміні. Послуги надавав на автомобілі DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 (реєстрація Республіки Польща) та вранці 27.08.2018 перестав відповідати на дзвінки. ОСОБА_23 батько загиблого, додатково повідомив, що 27.08.2018, дізнавшись про смерть сина, прибув на місце події ділянку автомобільної дороги Харків Сімферополь поблизу селища Садове Красноградського району, де на узбіччі побачив автомобіль DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 та як пояснили йому слідчі, у салоні вказаного автомобіля був виявлений труп ОСОБА_9 зі слідами насильницької смерті.
Із показань потерпілих також слідувало, що ОСОБА_9 був неконфліктною людиною, агресивно жодного разу себе не поводив. Останній колюче ріжучих предметів, у тому числі кухонного ножа, які б знаходилися у безпосередній доступності в автомобілі не мав, мав розкладний ніж, що зберігав у складеному стані в речовому ящику підлокітнику, виключно для побутових цілей, зокрема, під час поїздки на відпочинок, яка відбулася напередодні. Засобів самозахисту в автомобілі також не було. Також вказали, що ОСОБА_9 неодноразово надавав послуги «таксі» з відстрочкою оплати іншими словами у борг, а інколи і безоплатно, що в суді підтвердив і свідок ОСОБА_24 . Вказаний свідок повідомив, що 27 серпня 2018 року о 03 годині 30 хв. ОСОБА_9 за надану послугу з нього грошейне взяв, хоча він, свідок, наполягав на цьому.

Також судом правильно враховано висновок судово-медичної експертизи № 12-14/127-КР/18 відповідно до якої встановлено, що у ОСОБА_7 мали місце рубці на крововиливних основах на верхніх кінцівках по ходу підшкірних вен та садна на животі.

Рубці на крововиливних основах могли виникнути від неодноразової дії гострого предмету, маючого колючі властивості (яким могла бути ін`єкційна голка), крововиливна основа виникла внаслідок просячення м`яких тканин кров`ю; ці пошкодження мають різні строки виникнення; садна виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом тертяковзання, за 1-3 доби до моменту освідувння, яке проводилося о 17 годині 50 хв. 27 серпня 2018 року (т. 3, а.с. 147, 148).

Таким чином тілесні ушкодження, які були встановлені у ОСОБА_7 у виді саден на животі, виникли щонайменше о 17 годині 50 хв. 26 серпня 2018 року, і не могли виникнути 27 серпня 2018 року, у тому числі о 04 годині 30 хв.

Щодо рубців на крововиливних основах на верхніх кінцівках по ходу підшкірних вен, то суд вважав, що ці тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли внаслідок систематичного вживання останнім наркотичних засобів шляхом здійснення внутрішньовенних ін`єкцій.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та додатково зазначає, що під час проведення його освідування, обвинувачений не повідомляв експерту ОСОБА_25 про те, що потерпілий ОСОБА_9 спричиняв йому тілесні ушкодження. Як вбачається із мотивувальної частини експертного висновку №12-14/127-КР/18 від 30.08.2018, ОСОБА_7 описуючи обставини, вказав, що після того, як водій на його запитання про вартість поїздки відповів, що вона коштує 45 гривень, обвинувачений дістав ніж та відразу почав наносити ОСОБА_9 ножові поранення.

Згідно із протоколом огляду місця події від 27 серпня 2018 року та відповідною заявою ОСОБА_7 добровільно видав предмети одягу і взуття, які були на ньому під час вчинення вбивства ОСОБА_9 спортивну кофту зі слідами речовини бурого кольору, спортивні штани зі слідами речовини бурого кольору, гумові капці та у подальшому були визнані речовими доказами.

За висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 14/1864-Дм/18 на кофті спортивній, що належать ОСОБА_7 , яка була вилучена у останнього під час огляду місця події 27 серпня 2018 року, згідно із його заявою про добровільну видачу, виявлені сліди крові людини, походження якої від ОСОБА_9 не виключається (т. 3 а.с. 156 - 159). Із висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 14/1863-Дм/18 вбачається, що на брюках спортивних, що належать ОСОБА_7 , які були вилучені у останнього під час огляду місця події 27 серпня 2018 року, згідно із його заявою про добровільну видачу, виявлені сліди крові людини, походження якої від ОСОБА_9 не виключається (т. 3 а.с. 161 - 163).

Аналізуючи наведені докази, суд у вироку правильно звернув увагу на те, що одяг обвинуваченого не був пошкоджений та на ньому відсутні будь-які сліди, характерні для гострого предмету, маючого колючі властивості. Тобто предмету, яким були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Предмет з такими характеристиками не був вилучений ані на місці, де був виявлений автомобіль DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_2 , ані в інших місцях, зокрема тих, які показував обвинувачений під час слідчого експерименту.
Більш того, надаючи показання та розповідаючи про подію, ОСОБА_7 не вказує коли, в який момент ОСОБА_9 , за версією обвинуваченого, наніс останньому тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 під час освідування.

Колегія суддів вважає, що висновок судово-медичної експертизи № 12-14/127-КР/18 від 30.08.2018 не суперечать, а узгоджуються з іншими доказами.

Обставини описані експертом ОСОБА_25 у мотивувальній частині її висновку повністю відповідають тим, які повідомили суду свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції врахував показання вказаних свідків, з якими обвинувачений напередодні проводив дозвілля, зокрема спільно із ОСОБА_26 та ОСОБА_10 у помешканні останнього вживали наркотичні засоби. Всі троє свідків підтвердили той факт, що вночі 27.08.2018 вони пішли з будинку ОСОБА_10 та знову вранці цього дня повернули до помешкання свідка, де обвинувачений повідомив, що ножем, який взяв у будинку ОСОБА_10 він убив таксиста, перерізавши йому горло, доки він сидів у салоні автомобіля.

Додатково колегія судів звертає увагу на те, що свідки, надаючи показання органу досудового розслідування та суду, не зазначали, що обвинувачений розповів їм про напад потерпілого на ОСОБА_7 нібито через те, що останній відмовився платити кошти за проїзд, вочевидь, що такі обставини обвинувачений їм не повідомляв.

Вирішуючи питання про допустимість вказаних доказів, суд правильно послався на положення ч.2 ст.97 КК України відповідно до яких передбачено, що суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів, незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

Визнаючи показання свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині їх показань зі слів ОСОБА_7 допустимими доказами, суд врахував, що вони є достовірними, оскільки узгоджуються між собою в деталях, а також із даними, що містять у собі інші докази, які наведені у вироку, врахував те, що вони мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх важливість для розуміння інших відомостей; інші докази щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, надані стороною обвинувачення; обставини надання первинних пояснень від обвинуваченого, які викликають довіру щодо їх достовірності, так як вони були повідомлені ОСОБА_7 майже одночасно особам, із якими він перебував у дружніх стосунках та знаходився в одному місці, одразу після подій кримінальних правопорушень, що були вчинені обвинуваченим; суд врахував переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень дані, які містять в собі показання зазначених свідків були повідомлені їм ОСОБА_7 самостійно та добровільно, у разі не повідомлення цим особам, останнім не було б відомо про вчинені обвинуваченим кримінально - протиправні дії; що ОСОБА_7 мав можливість спростувати показання цих свідків з його слів як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду; співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання - вказані свідки були допитані безпосередньо судом, що виключає можливість впливу на них, і будь якої заінтересованості у кримінальному проваджені вони не мають; а також те, що обвинувачений був допитаний під час судового розгляду, надав показання та висловив свої зауваження щодо показань зазначених свідків.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений стверджує, що вказані свідки його обмовили через свою співпрацю із працівниками поліції та для отримання від поліцейських наркотичних засобів. Такі ж пояснення він надавав і у суді першої інстанції. Суд першої інстанції навів мотиви визнання цих показань неспроможними, зокрема вказав,що не приймає їх до уваги, оскільки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_26 як свідки були встановлені під час досудового розслідування, безпосередньо допитані у судовому засіданні, до того ж ОСОБА_26 на час допиту відбував покарання у виді позбавлення волі та допит його проводився в режимі відеоконференції, що виключало сторонній вплив на них, зокрема, як зазначає обвинувачений отримання від працівників поліції наркотичного засобу. За викладених обставин жодних факторів, які могли б вплинути на достовірність та об`єктивність показань зазначених осіб під час їх допиту судом у якості свідків, встановлено не було, а тому твердження обвинуваченого слід вважати голослівним.

Суд зазначив, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_26 повідомили про обставини, що стали їм відомі зі слів ОСОБА_7 , який зустрівся із ними за місцем мешкання ОСОБА_10 , куди прибув самостійно, одразу ж після вчинення кримінальних правопорушень, та де знаходився до затримання. Будь яких інших даних, які б ставили під сумнів показання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_26 , та доводів в їх обґрунтування, стороною захисту надано не було. Суд дійшов правильного висновку, що показання зазначених осіб, які не заінтересовані у даному кримінальному провадженні, є логічними, послідовними, узгоджуються в деталях між собою, а також з іншими доказами, наведеними у цьому вироку.

Є очевидним, що суд встановив обставини події злочинів із доказів, отриманих із різних джерел. Щоразу обвинувачений різним людям, які не знайомі між собою та не спілкуються, зокрема це експерт ОСОБА_25 з одного боку та свідки знайомі обвинуваченого ОСОБА_26 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з іншого боку, повідомляли про обставини, які дізналися зі слів обвинуваченого відразу після вчинення ним кримінального правопорушення. В жодному з випадків ОСОБА_7 не повідомляв про напад на нього потерпілого ОСОБА_9 та його перебування у стані самозахисту під час вчинення умисного вбивства потерпілого.

Зважаючи на викладене, судом першої інстанції правильно встановлено, що виявлені на тілі обвинуваченого ОСОБА_7 тілесні ушкодження є наслідком ін`єкцій наркотичних засобів, а отже відсутні підстави вважати висновок судово-медичної експертизи №12-14/127-КР/18 від 30.08.2018 неналежним та суперечливим доказом.

Хоча в апеляційній скарзі обвинувачений прямо не заявляв клопотання про виклик та допит експерта ОСОБА_25 , проте неодноразово зазначав у своїх доводах, що це є неповнотою судового слідства. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не вбачає підстав для виклику та допиту експерта ОСОБА_25 для роз`яснення свого висновку, оскільки він є повним та зрозумілим і не суперечить іншим доказам у кримінальному провадженні.

Також слід зазначити, що показання свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 узгоджуються із протоколом слідчого експерименту та додатку до нього - відеозапису слідчої дії від 28.08.2018, що був проведений за участю захисника, понятих, судово-медичного експерта та інспектора криміналіста, ОСОБА_7 з виходом на місце вчинення злочинів поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , в умовах, що виключають сторонній тиск, добровільно, самостійно, детально розповів про обставини вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_9 із хуліганських мотивів та незаконного заволодіння його транспортним засобом, вчиненого повторно, продемонструвавши механізм нанесення ударів ОСОБА_9 та їх локалізацію.

При цьому обвинувачений вказав на такі подробиці обставин справи, що могли бути відомі лише особі, яка була присутня на місці вчинення злочинів і їй було відомо про місце і спосіб їх вчинення.

Під час зазначеної слідчої дії ОСОБА_7 , розповідаючи про обставини вчинення ним злочинів щодо ОСОБА_9 , вказав на місце, що знаходиться на території, прилеглій до автовокзалу міста Краснограда Харківської області, та повідомив, що саме до цього місця він прибув 27 серпня 2018 року близько 04 години з метою їхати до свого брата в с. Піщанка та чекав на автомобіль «таксі».

Близько о 04 годині 20 хв. - 04 годині 25 хв. на автомобілі «таксі» марки «DAEWOO Lanos» він поїхав у напрямку села Піщанка.

Під час даної слідчої дії ОСОБА_7 самостійно спочатку повідомив, а потім продемонстрував маршрут, яким він слідував на автомобілі під керуванням ОСОБА_9 - від автовокзалу до домоволодіння АДРЕСА_5 .

Прибувши у конкретне місце, на яке вказав ОСОБА_7 поблизу зазначеного домоволодіння, останній повідомив, що ОСОБА_9 зупинив автомобіль не навпроти домоволодіння, де проживає його брат, а поблизу - навпроти домоволодіння передньою частиною в напрямку вулиці Центральної та погодився його, обвинуваченого, почекати.

ОСОБА_7 повідомляв, що взяв із господарства ОСОБА_10 кухонний ніж з метою налякати свого брата. З`ясувавши, що його брат вдома відсутній, ОСОБА_7 підійшовши до автомобілю марки «DAEWOO Lanos», лівою рукою відчинив двері з боку водія, в цей момент ОСОБА_27 сидів на місці водія, повернувшись трохи праворуч та дивився у цей бік - в напрямку переднього пасажирського сидіння, запитав у останнього, скільки коштують надані ним послуги, на що ОСОБА_9 , не повертаючи голови, відповів, що 45 гривень. До цього ж обвинувачений продемонстрував, у якому положенні знаходився останній,сидячи у автомобілі.

Після цього він, обвинувачений, дістав із рукава кофти кухонний ніж, та, тримаючи його у правій руці, наніс ним ОСОБА_9 , який продовжував знаходитись у вказаному положенні, один удар в область грудної клітини спереду, від якого той нахилився вперед праворуч, потім один удар в область потилиці та, притиснувши до сидіння, один ріжучий удар в область шиї. При цьому ОСОБА_7 продемонстрував механізм та локалізацію ударів ножем, нанесених ОСОБА_9 в область грудної клітини, потилиці та шиї спереду.

Під час нанесення ударів потерпілий не чинив опору та від ударів ножем руками не прикривався. Потім, кинувши ніж на узбіччя, витягнув ОСОБА_9 із автомобіля так, що той впав на дорожнє покриття на правий бік, ліворуч від транспортного засобу, що супроводжувалося кровотечею.

В ході проведення слідчого експерименту відзначалась наявність нашарувань речовини бурого кольору на дорожньому покритті в місці проведення слідчої дії.

Після цього він, ОСОБА_7 , взяв потерпілого та, тримаючи його руками в ділянці тулуба, заштовхнув на заднє сидіння, ногами ближче до правих пасажирських дверей. Ногами потерпілий впирався в переднє пасажирське сидіння, у зв`язку із чим він, обвинувачений, штовхав його, тримаючи за штани, які таким чином сповзли з потерпілого. В подальшому він вкинув до автомобіля кухонний ніж, яким заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження та зачинив двері.

Повідомивши про ці обставини обвинувачений продемонстрував, яким чином витяг потерпілого із автомобіля та у якому положенні останній знаходився на задньому сидінні.

Також ОСОБА_7 повідомив, що у подальшому він заволодів зазначеним транспортним засобом - сів за кермо автомобілю марки «DAEWOO Lanos», за допомогою ключа запалення запустив двигун та рушив з місця події. Оскільки в цей момент потерпілий хрипів, щоб не звертати на це увагу він увімкнув гучно музику та поїхав у напрямку вулиці Центральної села Піщанка, а потім виїхав на автомагістраль сполученням Харків Сімферополь та поїхав у напрямку міста Перещепине, де мав намір придбати наркотичний засіб. Рухаючись по вказаній автомобільній дорозі він не впорався з керуванням та допустив з`їзд у кювет.

ОСОБА_7 продемонстрував маршрут, яким він рухався від місця вчинення кримінальних правопорушень до місця з`їзду з автомобільної дороги, показав місце зупинки транспортного засобу, яким він незаконно заволодів, та де він його покинув із трупом ОСОБА_9 в салоні 120 км+500 м автомобільної дороги Харків Сімферополь, поблизу села Яблуневе Красноградського району Харківської області, поруч із вказівним дорожнім знаком «Яблуневе» та поворотом праворуч. Не звертаючи уваги на потерпілого та його стан він, залишивши транспортний засіб, направився у напрямку села Яблуневе, а по дорозі вимив руки водою із пляшки, яку взяв у автомобілі.У подальшому на приміському автобусі о 07 годині 40 хв. приїхав у місто Красноград. Крім того, ОСОБА_7 повідомив, що мав при собі гроші в сумі 300 гривень (т. 3 а.с. 108 - 112).

Отже вказані докази, які суд дослідив та на які послався у вироку, не підтверджують версію обвинуваченого про перебування його у стані самооборони під час спричинення смерті потерпілому, а виявлені на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження були отримані ним до поїздки в с. Піщанка на автомобілі ОСОБА_9 . Характер тілесних ушкоджень вказує на їх отримання обвинуваченим внаслідок ін`єкції наркотичних засобів, що також підтверджено показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Окрім вказаних доказів суд у вироку послався і на інші, які узгоджуються між собою та доповнюють одне одного у деталях. Зокрема відповідно до протоколу від 27 серпня 2018 року та додатку до нього - фототаблиці, під час огляду місця події ділянки проїзної частини поблизу домоволодіння АДРЕСА_6 , на проїзній частині зазначеної дороги, покриття якої виготовленого із суміші піску та щебеню, були виявлені сліди речовини бурого кольору та досліджені експертами. Відповідно до висновків судово медичної імунологічної експертизи № 14/1858-Дм/18 групова належність крові ОСОБА_7 з ізогемаглютиніном анти В (т. 3 а.с. 153, 154).

Згідно із висновком судово-медичної цитологічної експертизи 15/№1031-ДМ/2018 групова належність крові від трупа ОСОБА_9 . В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти А. В його крові міститься супутній антиген Н висновок судово медичної імунологічної експертизи 14/№1799к-Дм/2018 від 04 вересня 2018 року. При проведенні експертизи ґрунту, вилученого з трьох різних частин автодороги, виявлені сліди крові людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени В та Н. Дані сліди крові можуть походити від будь-якої людини з груповою належністю крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти А, з супутнім антигеном Н, яким і являється потерпілий ОСОБА_9 (т. 3 а.с. 199 - 203).

Судом врахований протокол огляду місця події та трупу, додатки до нього: ілюстрованої таблиці- фототаблиці, план схеми, таблиця для вилучення слідів рук, таблиці для вилучення слідової інформації, відеозапис цієї слідчої дії, з яких слідує, що 27 серпня 2018 року о 08 годині 31 хв. на узбіччі автомобільної дороги сполученням Харків Сімферополь Алушта Ялта 120 км+500 метрів, поблизу села Яблуневе Красноградського району Харківської області, поруч із дорожнім знаком «Яблуневе» та поворотом праворуч, за напрямком руху із міста Красноградау напрямку міста Дніпро, виявлений транспортний засіб автомобіль «DAEWOO Lanos» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_1 , сріблястого кольору, із знаком «Таксі» на даху, у салоні якого на підлозі між передніми і заднім сидіннями, був виявлений труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті. Під час даної слідчої дії у салоні автомобіля, зокрема у передній і задній його частинах, на поверхнях передніх дверей, обладнання, у тому числі на ручці перемикання передач, обшивці салону та сидінь, підлозі між переднімиі задніми сидіннями виявлені чисельні сліди речовини бурого кольору.

З місця події - салону зазначеного автомобілю, в числі інших предметів були вилучені: ніж, загальною довжиною 24 см., довжина леза 13 см., довжина руків`я 11 см., зі слідами речовини бурого кольору на клинку, руків`я виготовлене із чорного пластику у виді двох накладок, скріплених заклепками, накладки мають пошкодження, одна із яких у вигляді відсутності фрагменту пластику, який виявлений на підлозі у правому куті, навпроти переднього пасажирського сидіння; розкладний ніж, у складеному стані; гроші: купюри різних номіналів в сумі 175 гривень та монети на суму 1 грн. 30 коп.; чоловіча сумка із документами на ім`я ОСОБА_9 паспорт громадянина України, посвідчення водія, страховий поліс, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зазначеного автомобілю, постанова про накладення адміністративного стягнення; змиви речовини бурого кольору з ручки перемикання коробки передач; сліди рук.

Виявлені в автомобілі сліди пальців рук були визнані непридатними для ідентифікації особи. Згідно висновків дактилоскопічних експертиз не було встановлено наявність відбитків пальців рук ОСОБА_7 в салоні автомобіля та на кухонному ножі, проте це не спростовує висновки суду про вчинення умисного вбивства обвинуваченим потерпілого.

Лікарським свідоцтвом про смерть підтверджується те, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 3 а.с. 129).

За висновком судово-медичної експертизи № 12-17/180-КРт/18, яка встановила у ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: голови: сім не проникаючих колото-різаних ран в потиличній області, крововиливність м`яких покровів голови в потиличній області та м`язів задньої поверхні шиї, субарахноїдальні крововиливи (крововилив під м`яку мозкову оболонку) в ділянці лівої долі мозочку та довгастого мозку; шиї: дві різані рани передньої поверхні з переходом їх на ліву бокову поверхню шиї, розташовані одна над другою, раньові канали направлені зовні всередину, проходять через підшкірно-жирову клітковину, м`язи, пошкоджуючи при цьому хрящі гортані та утворюючи масивні крововиливності в ділянках стінок глотки, гортані, трахеї, стравоходу; грудної клітини: дві проникаючих колото різані рани в ділянці другого ребра та в ділянці шостого ребра зліва, раньовий канал рани в ділянці другого ребра направлений зовні всередину, зпереду назад, проходить через підшкірно жирову клітковину, міжреберні м`язи, спричинивши перелом грудини та другого ребра по хрящу, сліпо закінчується крововиливністю стравоходу, трахеї та аорти, не пошкоджуючи їх та складаючи загальну довжину 5,5 см; раньовий канал рани в ділянці шостого ребра зліва направлений зовні всередину, зверху донизу зліва направо, проникає в плевральну порожнину, спричинивши гемоторакс (наявність 750 мл крові в лівій плевральній порожнині), пошкоджуючи навколосерцеву сорочку, викликаючи скупчення крові та кров`яних згустків в навколосерцевій сорочці (170 г) та закінчується в ділянці верхівки серця, складаючи загальну довжину 9 см; правої верхньої кінцівки: дві поверхневі різані рани правої кисті, садна правої руки, зазначені тілесні ушкодження є прижиттєвими. Крім того, виявлено малокрів`я внутрішніх органів, плями Мінакова під ендокардом лівого шлуночка, при судово-гістологічній експертизі виявлено переважне недокрів`я внутрішніх органів, порушення властивостей реології крові в судинах головного мозку, легень, серця.

Колото-різані поранення утворилися від неодноразової ударної дії гострого предмету, володіючого колюче-ріжучими властивостями, різані рани утворились від неодноразової дії гострого предмету, володіючого ріжучими властивостями та маючого гострий край; садна від дії тупого твердого предмету за механізмом тертя ковзання; індивідуальні властивості травмуючих предметів в пошкодженнях не відобразились.

Смерть ОСОБА_9 наступила від гострої крововтрати, яка розвинулась внаслідок сукупності множинних колото-різаних та різаних поранень голови, шиї, грудної клітини та правої кисті. На момент настання смерті ОСОБА_9 був тверезий(т. 3 а.с. 130 - 134).

За висновком судово медичної криміналістичної експертизи № 17-408-МК/18 на фуфайці (футболці) з трупа ОСОБА_9 встановлено два колото-різані пошкодження, які знаходяться по передній поверхні, у верхньому відділі зліва. Про це свідчить: їх щілиноподібна форма, рівні краї з виступанням на одному рівні в просвіт кінців пошкоджених крайових стовпчиків трикотажу з рівним пересіченням їх волокон, наявність в пошкодженні основного і додаткового розрізів, одного кінця наближеного до «П» - подібної форми з надсеченям та розволокненням пограничного стовпчика трикотажу в області одного кута, другого кінця основного розрізу гострокутного від якого відходить додатковий розріз гострокутної форми з надсеченієм кінцевого пограничного стовпчика трикотажу з рівним перериваннями його волокон. Вищевказаним пошкодженням футболки є відповідні за локалізацією два колото-різані поранення на грудній клітині по передній поверхні зліва, встановлені на тілі ОСОБА_9 при судово медичному дослідженні його трупа, які продовжуються раньовими каналами.

Ці пошкодження одягу і тіла утворилися в результаті двократної дії колюче-ріжучого знаряддя. Враховуючи схожу характеристику пошкоджень не можна виключити утворення їх від дії одного знаряддя, що має плоский однобічно гострий, гострокінцевий клинок з «П»-подібним поперечним перетином обушка і вираженими ребрами, найбільша ширина частини якого, що занурилась, була не більше 2 см. (з врахуванням розтяжності трикотажу).

Такими властивостями, розмірними характеристиками і конструктивними особливостями володіє клинок представленого на експертизу ножа. Не можна виключити спричинення цих пошкоджень одягу і тіла представленим ножем до деформації його клинка у вигляді вигину в середній частині, оскільки при експертизі трупа ОСОБА_9 немає вказівки, що раньовий канал має напрям, відповідний вигину клинка (т.3 а.с. 142 - 146).

Згідно із висновком додаткової судово медичної експертизи № 12-23/35-КРт/18 встановлені у ОСОБА_9 вищевказані тілесні ушкодження, у тому числі, що призвели до настання його смерті, утворилися за життя, в короткий проміжок часу, незадовго до моменту настання смерті.

Колото-різані поранення утворилися від неодноразової ударної дії гострого предмету, володіючого колюче-ріжучими властивостями, різані рани утворились від неодноразової дії гострого предмету, володіючого ріжучими властивостями та маючого гострий край; садна від дії тупого твердого предмету за механізмом тертя ковзання; індивідуальні властивості травмуючих предметів в пошкодженнях не відобразились.

В цілому ОСОБА_9 було спричинено не менше ніж 14 ударів з місцем прикладання сили в ділянки: голови, шиї, грудної клітини та правої руки.

Поверхневі різані рани правої кисті можливо розцінити як тілесні ушкодження, характерні для слідів боротьби або самооборони.

Смерть ОСОБА_9 після отримання тілесних ушкоджень настала через незначний проміжок часу, який може обчислюватися першими хвилинами або десятками хвилин.

Смерть ОСОБА_9 могла наступити за 8 - 12 годин і більше до моменту дослідження тіла в секційній залі (відповідні дослідження проводилося 27 серпня 2018 року у період часу з 15.10 до 15.25). Сила ударів була достатньою для виникнення наведених вище тілесних ушкоджень. В момент нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень він міг знаходитись як в горизонтальному, так і в вертикальному положенні, та був повернутий до нападника тими частинами тулубу, на яких виявлені тілесні ушкодження.

Показання ОСОБА_7 - про спосіб спричинення тілесних ушкоджень в ділянки голови, шиї, грудної клітини ОСОБА_9 відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , однак кількість ударів, на які вказує ОСОБА_7 , значно менша (т. 3 а.с. 135 - 140).

Відповідно до висновку додаткової судово медичної експертизи № 12-23/36-КРт/18 тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , не виключено, що могли утворитися від дії кухонного ножа, вилученого в ході огляду місця події біля переднього пасажирського сидіння в автомобілі «DAEWOO Lanos» (т. 3 а.с. 204 - 208).

Судом першої інстанції був оглянутий у судовому засіданні ніж, вилучений під час огляду місця події та який складається із клинка та руків`я, що має пошкодження у вигляді відсутності фрагменту пластикової накладки з лівої сторони. Свідок ОСОБА_10 беззаперечно підтвердив, що цей ніж належить йому, саме він зберігався за місцем його мешкання та відсутність якого він виявив 27 серпня 2018 року, внаслідок того, що ним заволодів ОСОБА_7 і у подальшому був використаний останнім, як знаряддя вчинення вбивства ОСОБА_9 , про що йому повідомив обвинувачений. Також обвинувачений підтвердив, що саме цим ножем він наносив удари потерпілому в різні частини тіла.

Суд першої інстанції, оцінивши всі надані стороною докази в сукупності, правильно встановив, що кухонний ніж, вилучений під час огляду місця події та трупа, який складається з клинка і руків`я, виготовленого із чорного пластику у виді двох накладок, скріплених заклепками, одна із яких має пошкодження у вигляді відсутності фрагменту пластику, є знаряддям вчинення вбивства потерпілого, і який ОСОБА_7 взяв у господарстві ОСОБА_10 ,зберігав і носив при собі та із використанням якого за наведених вище обставин з хуліганських мотивів умисно вбив ОСОБА_9 .

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що твердження ОСОБА_7 про те, що зазначений кухонний ніж належав ОСОБА_9 , який останній зберігав у своєму автомобілі, а також про те, що зазначеним ножем потерпілий погрожував йому, є надуманими.

Також твердження обвинуваченого у апеляційній скарзі про те, що ніж, яким він убив ОСОБА_9 був знайдений працівниками поліції у помешканні свідка ОСОБА_10 об`єктивно не підтверджується матеріалами кримінального провадження та є неспроможним.

Із відповідного протоколу медичного огляду вбачається, що станом на 18 годину 40 хв. 27 серпня 2018 року ОСОБА_7 перебував у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів (т. 3 а.с. 125 - 127).

Згідно із висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 845 від 12 листопада 2018 року ОСОБА_7 страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідають кримінальні правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а.с. 149 - 151).

Суд зважив на те, що обвинувачений до моменту його затримання систематично - щоденно, вживав наркотичні засоби шляхом здійснення внутрішньовенних ін`єкції, у тому числі пізно ввечері 26 серпня та вдень 27 серпня 2018 року, показання свідка ОСОБА_28 про те, що обвинувачений систематично вживав наркотичні засоби та пізно ввечері 26 серпня 2018 року направився до місця мешкання ОСОБА_10 з цією метою, показання свідка ОСОБА_26 про те, що він разом із ОСОБА_7 пізно ввечері 26 серпня 2018 року вживав наркотики, у сукупності із даними: судово-медичної експертизи № 12-14/127-КР/18, яка встановила у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді рубців на крововиливних основах на верхніх кінцівках по ходу підшкірних вен, що могли виникнути від неодноразової дії гострого предмету, маючого колючі властивості, яким могла бути ін`єкційна голка, та які мають різні строки виникнення; протоколу медичного огляду для встановлення факту споживання психоактивних речовин та стану сп`яніння, а також даними, отриманими в ході проведення судово-психіатричної експертизи обвинуваченого, суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за наведених в описовій частині обставин, перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

У судовому засіданні ОСОБА_7 заявив, що коли він підняв кухонний ніж, який випав з рук ОСОБА_9 , останній вже не становив загрози для його життя і здоров`я, однак він наніс потерпілому удари ножем, оскільки злякався, не зміг впоратися зі своїми емоціями і діяв на випередження. Аналогічна позиція викладена ним і у його апеляційній скарзі. Суд першої інстанції навів переконливі доводи неспроможності показань обвинуваченого про вчинення ним умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони. Зокрема у додаток до вищенаведеного суд вказав, що ОСОБА_9 жодних суспільно-небезпечних посягань на законні права, інтереси, життя і здоров`я ОСОБА_7 не вчиняв, а відтак, обвинувачений у стані необхідної оборони не знаходився. При цьому, із наведених доказів вбачається, що при огляді місця події та трупу був вилучений кухонний ніж, яким ОСОБА_7 заволодів у квартирі ОСОБА_10 , зберігав при собі, та використав як знаряддя вбивства потерпілого.

Колегія суддів вважає такі висновки правильними. В той же час немає підстав вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про вчинення ним умисного вбивства при перевищенні заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, адже як встановлено судом першої інстанції і не спростовано у апеляційній скарзі, ОСОБА_9 не нападав на обвинуваченого. Так, висновком судово-медичної експертизи № 12-14/127-КР/18 встановлено, що згідно із даними медичного освідування ОСОБА_7 , у останнього мали місце тілесні ушкодження, які утворилися за 1-3 доби до моменту освідувння, тобто щонайменше близько 18 години 26 серпня 2018 року, і до подій, що мали місце 27 серпня 2018 року близько 04 години 30 хв. жодного відношення не мають. Інших тілесних ушкоджень у обвинуваченого експертом не встановлено.

Про наявність у нього інших тілесних ушкоджень ОСОБА_7 в ході розслідування кримінального провадження не заявляв. Твердження обвинуваченого про те, що він звертався за медичною допомогою не підтверджується матеріалами кримінального провадження. До матеріалів кримінального провадження стороною захисту не долучено документів, які б підтверджували медичне оперативне втручання ОСОБА_7 вже після його затримання після вчинення кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, коли він утримувався у слідчому ізоляторі.

При огляді одягу ОСОБА_7 - спортивної кофти та спортивних брюк, в які він був одягнений під час вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі вбивства ОСОБА_9 , механічних пошкоджень, які могли утворитися від дії колюче-ріжучого знаряддя, не встановлено. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що показання ОСОБА_7 про вчинення ним вбивства ОСОБА_9 при перевищенні заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам і викладені у апеляційній скарзі метою пом`якшити відповідальність за вчинене.

Твердження обвинуваченого про неправильність висновків суду в частині наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України є надуманими та спростовуються дослідженими судом доказами. Зокрема суд вказав, що з протоколу огляду місця події та трупу, протоколу огляду місця події та проведення слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_7 , заподіявши ОСОБА_9 тілесні ушкодження, достатні для настання його смерті, за допомогою до сторонніх осіб не звертався, хоча і знаходився у населеному пункті, поруч із житловими будинками, за наявності мобільних телефонів швидку медичну допомогу не викликав, правоохоронні органи не повідомив, потерпілого до закладу охорони здоров`я не доставив, а помістивши останнього на заднє сидіння автомобіля, яким він заволодів незаконно, з місця події зник, виїхав з населеного пункту та направився для придбання наркотичних засобів. При цьому, станом потерпілого не цікавився, а навпроти, оскільки потерпілий хрипів, збільшив гучність музики.

З`їхавши з дороги, труп ОСОБА_9 залишив у автомобілі, після чого зник, а у подальшому, до затримання, займався особистими справами, у тому числі вживав наркотичні засоби. За таких даних, суд дійшов правильних висновків, що показання надані ОСОБА_7 про те, що він намагався відвезти потерпілого до лікарні щоб врятувати його життя та з цією метою заволодів належним йому транспортним засобом є намаганням пом`якшення відповідальності за вчинене вбивство ОСОБА_29 та уникнути відповідальності за незаконне заволодіння транспортним засобом.

Судом належним чином перевірені доводи обвинуваченого про застосування до нього недозволених засобів досудового розслідування. З цією метою органом досудового розслідування було проведено досудове розслідування та за результатами якого слідчим Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава 21 грудня 2020 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000138 від 04 лютого 2020 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (т. 7 а.с. 106, 107).

Окрім вказаної постанови, суд у вироку детально навів свій аналіз обставин за який він вважає твердження обвинуваченими такими, що об`єктивно не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема судом зазначено, що з самого початку досудового розслідування ОСОБА_7 не заявляв про застосування щодо нього фізичного насильства, зокрема і слідчим суддям для виконання ними вимог ст. 206 КПК України, під час розгляду клопотань як про застосування щодо нього запобіжного заходу, так і про його продовження, а також не повідомляв про існування таких обставин і захиснику, якого вже мав станом на 27 серпня 2018 року.

Такі висновки суду стороною захисту в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що надавав пояснення органу досудового розслідування без захисника. Проте ця обставина ніяким чином не впливає на правильність висновків суду, адже суд взяв до уваги показання обвинуваченого саме ті, які він надав у судовому засіданні безпосередньо.

Таким чином суд першої інстанції правильно встановив подію кримінальних правопорушень.

Перед судом апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не ставив питання про повторний допит свідків чи допит додаткових свідків та не конкретизував яких саме свідків необхідно допитати, а задовольнити його вимогу про необхідність зобов`язати прокурора допитати певних свідків (особи не визначені апелянтом) процесуальних підстав немає.

Є безпідставними вимоги захисника про пом`якшення призначеного покарання та прокурора про необхідність скасування вироку суду і призначення довічного позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та один особливо тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не працює, раніше неодноразово судимий, має малолітню дитину. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав рецидив злочинів та вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Підстав для призначення мінімальних покарань, визначених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 та ч.2 п.7 ст. 115 КК України, як про це ставить питання у своїй апеляційній скарзі захисник, а також врахування обставин, що пом`якшують покарання наявність у ОСОБА_7 на утриманні неповнолітньої дитини та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, як про це стверджує обвинувачений - колегія суддів не вбачає.

Так, обвинувачений є особою раніше неодноразово судимою за вчинення, у тому числі, умисних тяжких кримінальних правопорушень, а також кримінальних правопорушень пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, постійно вживає наркотичні засоби та вчинив злочини у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, що судом правильно враховано як обтяжуючі покарання обставини.

Суд правильно не визнав як обставину, що пом`якшує покарання наявність на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дитини, оскільки ОСОБА_7 ніде не працює, веде антисоціальний спосіб життя, а тому немає підтверджень того, що обвинувачений фактично опікується своєю дитиною та утримує її.

Колегія суддів враховує те, що обвинувачений сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, повідомивши про обставини їх вчинення під час слідчого експерименту, водночас не підлягає врахуванню твердження ОСОБА_7 про те, що він добровільно повідомив органи досудового розслідування про вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_9 та незаконного заволодіння належному потерпілому транспортного засобу.

Як слідує із показань свідка ОСОБА_10 та працівника поліції ОСОБА_13 , саме ОСОБА_10 зателефонував до поліцейського та повідомив, що ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство потерпілого.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд апеляційної інстанції враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та невідворотні наслідки у вигляді смерті молодої людини, відсутність провокації з боку потерпілого, а також думку потерпілих та вважає, що строкове покарання у виді позбавлення волі у його максимальній межі, визначеній санкцією інкримінованої частини статті за вчинення особливо тяжкого злочину та відповідно призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, є достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З цих підстав не підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора про необхідність призначення довічного позбавлення волі через не врахування судом першої інстанції у повній мірі обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

Зокрема колегія суддів враховує той факт, що обвинувачений під час досудового розслідування розповів та показав, яким чином він вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 , хоча у подальшому і відмовився від своїх показань, а тому суд апеляційної інстанції вважає можливим не застосовувати до ОСОБА_7 довічне позбавлення волі.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційному розгляду апеляційному суду наведено не було.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах прокурора, захисника та обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4