ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/479/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/28/23 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001501 від 26 вересня 2022 року, за апеляційними скаргами захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та змінено підозрюваному

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Ріпинці Бучацького району Тернопільської області, громадянину України, який проживає в АДРЕСА_1 , не одруженому, із середньою освітою, раніше не судимому,

запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту, застосованого до підозрюваного ОСОБА_8 ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 02.01.2023 року, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено ОСОБА_8 заставу у 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень.

Встановлено строк дії ухвали до 23 год. 59 хв 02 березня 2023 року.

Як слідує з матеріалів провадження, СУ Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001501 від 29 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.194, ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, в ОСОБА_11 , виник злочинний намір направлений на умисне пошкодження чужого майна, а саме автомобілів марки Mercedes-Benz, моделі E220D, типу купе, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_12 , 08.07.1985, Mercedes-Benz, моделі GLA 250, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та BMW Х5, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинене шляхом підпалу.

Розуміючи, що підготовка скоєння злочинів пов`язаних із пошкодженням чужого майна шляхом підпалу, та досягнення злочинної мети можлива лише за допомогою створення організованої групи із залученням до неї осіб, кожна з яких буде виконувати лише свою конкретну функцію, ОСОБА_11 почав підшукувати осіб для залучення до участі у зазначеній організованій групі, надаючи при цьому перевагу особам з близького оточення, з якими у нього були довірливі стосунки, які були обізнаними у елементарних правилах конспірації, способах вчинення злочинів та навичках щодо їх приховування. З цією метою в червні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 залучив ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким перебував у дружніх стосунках, довівши до його відома деталі вищевказаного злочинного умислу, а також в допомозі пошуку інших осіб, які погодились би брати участь в його злочинному намірі щодо пошкодження транспортних засобів шляхом підпалу за грошову винагороду.

В липні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_15 перебуваючи спільно із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , поблизу території авто мийки, що знаходиться по вул. Підволочиське шосе, 1 в м. Тернополі, запропонував йому взяти участь в злочинній групі створеній ОСОБА_11 , діяльність якої була спрямована на умисне пошкодження чужого майна, а саме транспортних засобів шляхом підпалу.

Цього ж дня ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу території автомийки,що знаходиться по АДРЕСА_2 , залучив ОСОБА_8 , з яким його познайомив ОСОБА_15 , оскільки перебував у дружніх стосунках, до участі в організованій групі довівши до його відома деталі вище вказаного злочинного умислу щодо пошкодження чужого майна, а саме транспортних засобів шляхом підпалу.

ОСОБА_8 , перебуваючи з ОСОБА_15 близько 10 років у дружні відносинах, керуючись корисливим мотивом, прийняв пропозицію ОСОБА_11 та надав свою добровільну згоду на участь в організованій груп діяльність якої спрямовувалася на умисне пошкодження чужого майна, а сам автомобілів шляхом підпалу.

Влітку 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , запропонував своєму знайомому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , взяти участь в злочинній групі створеній ОСОБА_11 , діяльність якої була спрямована на умисне пошкодження чужого майна, а саме транспортних засобів шляхом підпалу, довівши до його відома деталі вищевказаного злочинного умислу останнього. ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , залученим до складу злочинної групи, ОСОБА_11 відвів роль виконавців вчинення кримінальних правопорушень.

ОСОБА_8 ,як виконавець організованої групи, згідно розподілених ОСОБА_11 , як організатором функцій виконував наступне: переслідуючи корисливий мотив взяв участь в обговоренні плану скоєння злочинних дій та розподілі функцій кожного з учасників організованої групи; виконував вказівки та доручення ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , пов`язані із незаконною діяльністю групи; спільно із ОСОБА_15 , використовуючи його автомобілі марки ЗАЗ, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_7 та Hyundai державний номерний знак НОМЕР_8 ,особисто прибував до місць вчинення злочинів, а саме подвір`я прилеглих будинків, що знаходяться в в АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 , а також отримував інформацію про місце розташування транспортних засобів ,які потрібно було пошкодити шляхом підпалу; підготовляв знаряддя вчинення злочину, а саме запалювальну суміш; особисто здійснював пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме транспортного засобу BMWХ5, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_9 ,ідентифікаційний номер транспортного засобу(VIN) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 ; одержував грошові кошти від незаконної діяльності.

Утворена ОСОБА_11 організована група, до складу якої входили також пособник ОСОБА_15 та виконавці ОСОБА_8 і ОСОБА_16 , діяла з початку червня 2022 року, вчиняючи на території Тернопільського району умисні тяжкі злочини проти власності і припинила своє існування 31.12.2022, внаслідок затримання її учасників співробітниками правоохоронних органів.

У ході досудового розслідування установлено, що у період з червня по грудень 2022 року учасники організованої групи умисно вчинили ряд пошкоджень чужого майна, а саме автомобілів шляхом підпалу на загальну суму 4 357 960 гривень, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, зокрема:

- 26.09.2022, близько 03:15 год., ОСОБА_16 будучи в складі організованої групи спільно із ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_5 , умисно пошкодив чуже майно шляхом підпалу, а саме автомобіль марки Mercedes-Benz, моделі E220D, типу купе, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_18 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 1 637 960 гривень.

- 27.12.2022, близько 05:30 год., ОСОБА_8 , будучи в складі організованої групи спільно із ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_4 , умисно пошкодив чуже майно шляхом підпалу, а саме автомобіль марки BMW Х5, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_9 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 920 000 гривень.

- 31.12.2022 близько 03год.56хв. ОСОБА_16 , будучи в складі організованої групи спільно із ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_6 , умисно пошкодив чуже майно шляхом підпалу, а саме автомобіль Mercedes-Benz, моделі GLA250, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу(VIN) НОМЕР_10 , який на праві власності належить ОСОБА_13 спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 1 800 000 гривень.

Окрім того, за невстановлених на даний час слідством часу та обставин у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, всупереч ст.ст.7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, ОСОБА_8 за не встановлених слідством обставин придбав подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження - канабіс, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено загальною масою в сухому (висушеному) вигляді 25,725 грама, упаковану у два окремі поліетиленові пакети.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, об`єднану єдиним злочинним умислом, ОСОБА_8 подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження - канабіс, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено загальною масою в сухому (висушеному) вигляді 25,725 грама, упаковану у два окремі поліетиленові пакети переніс до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де їх почав незаконно зберігати, з метою збуту, аж поки 31.12.2022 під час санкціонованого обшуку за його місцем проживання, їх не було виявлено та вилучено працівниками поліції.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід вигляді домашнього арешту із забороною залишати житловий будинок місцем проживання в АДРЕСА_1 , цілодобово. При цьому, на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання; здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді закінчується 02.03.2023.

06.01.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 України, а саме - в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, організованою групою, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, а також у придбанні та зберіганні з метою збуту, особливо небезпечного наркотичного засобу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 не погоджується з рішенням слідчого судді про зміну запобіжного заходу його підзахисному з домашнього арешту на тримання під вартою і вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною.

Вказує, що усі ризики, наведені прокурором у клопотанні про зміну запобіжного заходу є такими ж, що вказанні у клопотанні про обрання запобіжного заходу, а також прокурор навів ті ж обґрунтування ризиків, що й при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Звертає увагу, що єдину обставину, яку вправі був оцінювати слідчий суддя це повідомлення ОСОБА_8 про нову підозру, оскільки ризики наведені прокурором у клопотанні оцінені слідчим суддею Збаразького районного суду в ухвалі від 02.01.2023 року, якою ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На думку апелянта, жоден із ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, існування яких визнав суд, не знайшов свого обґрунтування у доказах доданих до клопотання про зміну запобіжного заходу.

Стверджує, що суд не дослідив обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та в основному звів своє рішення до констатації існування ризиків з посиланням на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також без жодної аргументації дійшов висновку про те, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вважає, що слідчий суддя необґрунтовано врахував суворість покарання передбаченого за вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочинів, як одну з підстав тримання його під вартою, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги тісні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність у нього постійного місця проживання а також те, що раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 не притягувався.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою.

Прокурор в апеляційній скарзі вважає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні стосовно визначеного розміру застави, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх доводів, зазначає, що слідчим суддею при винесенні рішення не враховано спосіб вчинення злочину, передбаченого ст.194 КК України - підпал, який є суспільно небезпечним злочином, а також загальну суму шкоди, що спричинена вказаними кримінальними правопорушеннями, а саме 4 357 960 грн.

На думку апелянта, судом визначено непомірно низький розмір застави, який неспроможний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .

Просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 13.01.2023 року відносно ОСОБА_8 змінити, в частині розміру застави, визначивши останню в розмірі не меншому суми збитків, що спричинені злочинами, а саме 4 357 960 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 ; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді місцевого суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 ; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ст.ст.199, 200 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зміна підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені у клопотанні слідчого обставини, які підтверджуються доданими до нього документами, що були предметом дослідження суду першої інстанції, з достатньою повнотою свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 .

Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні.

Кожен з цих ризиків слідчим суддею належним чином досліджено та відповідно аргументовано у судовому рішенні.

На думку колегії суддів, змінюючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.

Доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею не було обґрунтовано в чому саме полягають ризики, передбачені ст.177 КПК України, є безпідставними і спростовуються змістом судового рішення, в якому наведено детальний аналіз кожного ризику, врахованого слідчим судде, а також мотиви, з яких він прийнятий до уваги при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Непереконливими є твердження апелянта стосовно того, що наявність постійного місця проживання, міцні соціальні зв`язки давали підстави обрати ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід, оскільки вказані обставини жодним чином не зменшують встановлені судом ризики його неналежної процесуальної поведінки.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, з урахуванням положень ст.200 КПК України, дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Непереконливими колегія суддів вважає також доводи прокурора про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, виходячи з мотивів поданої ним апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що у клопотанні про зміну запобіжного заходу, яке прокурор підтримав у суді першої інстанції, ставилось питання про зміну підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою із визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімумів доходів громадян.

Слідчим суддею вказане клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 задоволено повністю. Тому, твердження сторони обвинувачення про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними.

Таким чином, порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для зміни вищевказаної ухвали слідчого судді, колегією суддів по справі не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, чи зміни про що ставлять питання в апеляційних скаргах адвокат ОСОБА_7 та прокурор, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , та першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді