Ухвала

Іменем України

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 753/2993/20

провадження № 51-3777 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року щодо неї,

встановив:

За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням положень статті 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Київський апеляційний суд ухвалою від 28 вересня 2021 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року щодо засудженої ОСОБА_1 залишив без зміни.

05 грудня 2022 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 . У цій скарзі засуджена ставить питання про поновлення їй строку на оскарження вказаної ухвали апеляційного суду. Мотивує тим, що, що розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції відбувся без її участі, а ухвалу апеляційного суду вона отримала лише 26 жовтня 2022 року, перебуваючи в слідчому ізоляторі.

Колегія суддів, перевіривши доводи засудженої щодо поновлення строку, вважає за необхідне поновити строк на касаційне оскарження вказаної ухвали апеляційного суду.

Зокрема, із наданої Дарницьким районним судом м. Києва та ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)» інформації вбачається, що копія ухвали Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року отримана засудженою 21 жовтня 2022 року.

У касаційній скарзі засуджена ставить вимогу про скасування вказаної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі внаслідок суворості.

Одночасно, перевіривши касаційну скаргу засудженої, Суд вбачає, що вона не дотрималася вимог статті 427 КПК при подачі цієї скарги.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що кримінальне провадження щодо засудженої ОСОБА_1 розглядалося у порядку частини 3 статті 349 КПК.

Звертаємо увагу засудженої на те, що відповідно до положень статті 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Також, згідно цієї статті, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Однак, засуджена у своїй касаційній скарзі, вказуючи на те, що апеляційний розгляд відбувся без її участі, а суд апеляційної інстанції не прийняв її відмову від захисника, не зазначає як це вплинуло не незаконність оскаржуваного судового рішення з урахуванням змісту статті 349 КПК.

Також, вимоги засудженої стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що вона також вказує на незаконність вироку місцевого суду, чим допустила неузгодженість своєї позиції та суперечності у касаційній скарзі.

Тобто, у касаційній скарзі засуджена має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Таким чином, недодержання засудженою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Поновити засудженій ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року.

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року щодо неї залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4