Справа № 346/1888/22
Провадження № 1-в/346/131/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого 19 грудня 2017 року Сарненським міським судом Рівненської області за ст. 121 ч. 2 КК України до восьми років позбавлення волі. Ухвалою Рівненського міського суду від 25 листопада 2019 року зараховано, строк попереднього ув`язнення з 09 січня 2017 року по 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

початок строку: 09 січня 2017 року;

кінець строку: 09 липня 2023 року.

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація Коломийської виправної колонії № 41 та спостережна комісія при Коломийській районній державній адміністрації характеризують засудженого ОСОБА_6 позитивно, як такого, що до роботи відноситься добросовісно, має два заохочення. За період відбування покарання допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що на нього накладалися дисциплінарні стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. По характеру спокійний, врівноважений, із засудженими не конфліктний, з представниками адміністрації ввічливий. Працевлаштований на державному підприємстві «ДКВС Україна (№41)» вину у вчиненому злочині не визнав, має заборгованість за виконавчими листами, а тому просять замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким, оскільки він відбув більше трьох четвертин призначеного строку покарання.

Представника адміністрації колонії, в судовому засіданні підтримав подання.

Засуджений Івашин подання також підтримав та просить застосування до нього покарання у вигляді виправних робіт.

Прокурор, в судовому засіданні щодо подання заперечила вказала, що засуджений своєю поведінкою протягом всього періоду відбування покарання не довів виправлення, так як мав три стягнення, а отже визначені законом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м"яким відсутні.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши учасників справи суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до чч. 3, 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.п.1, 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст. 50 КК України.

Судом встановлено, що Івашин відбуває покарання у Коломийській ВК № 41 згідно вироку Сарненського міського суду Рівненської області за ст. 121 ч. 2 КК України від 19 грудня 2017 року по якому засуджений за вчинення тяжкого злочину до восьми років позбавлення волі і на даний час відбув дві третини частини призначеного судом строку покарання.

Із поданих суду додаткових документів, а саме гарантійного листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристично-Транспотна компанія «Мармарос», що знаходиться у м. Рівне, по вул. Шкільна, буд. 2, про те що в разі задоволенні подання після звільнення з місць позбавлення волі засуджений буде працевлаштований у вказаній фірмі на посаді водія-експедитора (а.с. 31).

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого від 05 травня 2022 року на засудженого накладено три стягнення, які погашено, і два заохочення.

Згідно ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Єдиною і достатньою підставою заміни покарання на більш м`яке є досягнення однієї з цілей покарання: виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Однак, як вбачається з матеріалів клопотання, на засудженого накладалося три стягнення протягом 2018-2020 років, які на даний час погашені. Крім того, відповідно до довідки про працевикористання засудженого він працевлаштований однак, у 2022 році працював лише три місяці протягом яких відпрацював по 3-4 людодні.

Вину у вчиненому злочині не визнає, має заборгованість за виконавчими по сплаті аліментів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що хоча засуджений Івашин і відбув необхідний строк, призначеного покарання, як того вимагає ст. 82 КК України, проте своєю поведінкою і ставленням до праці, протягом всього періоду відбування покарання не довів, що став на шлях виправлення, що є підставою для заміни покарання на більш м`яке, і заміна покарання на більш м`яке засудженому, не відповідатиме положенням ст. 50 КК України. Зважаючи на дані обставини, наявність лише двох заохочень за весь період відбутої частини покарання, не свідчить про виправлення засудженого та можливість ефективного продовження виправлення за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання.

Застосування до Івашина положення ст. 82 КК України заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинені кримінальні правопорушення, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання як її каральної так і виправної складової.

Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання немає, а тому слід відмовити в задоволенні його клопотання.

На підставі наведеного та ст.ст. 72, 82 КК України, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

відмовити адміністрації Коломийської виправної колонії № 41 в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1