Номер провадження: 11-сс/813/1659/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2022 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнячка Скалівського району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, директора ТОВ «УКРМЕЖБУД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні №0000950 від 25.08.2020 року,

установив

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що суперечить нормам процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі оцінені обставини справи та не надана належна увага тому, що наявні ризики, на які слідчий посилається у клопотанні.

На підставі цього, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду:

прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу слідчого судді скасувати;

підозрюваний ОСОБА_9 та його захисники - адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечували проти апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи заяви прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою.

Частини перша та друга ст.404 КПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Положеннями ч.1 ст.194 КПК України регламентовано, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів провадження вбачається, що 16.11.2022 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч. 2 ст.366 КК України, зокрема санкція за ч.5 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, отже до нього може бути застосовано такий запобіжний захід.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_9 ніким не оскаржується, апеляційний суд вважає, що він обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України, за кваліфікуючими: за ч.5 ст.191 КК України - заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, та ч. 2 ст. 366 КК України - складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, що підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Крім того, прокурор не ставить під сумніви висновок слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.177 КПК України, відтак, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині.

Також, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що хоча й у клопотанні прокурора і не зазначено, однак досудове слідство триває та існує певна кількість свідків, що також вказує на ймовірну наявність ризику впливу на свідків.

Відмовляючи у задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , у застосуванні відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох дітей.

З таким висновком слідчого судді погодитись не можливо, з огляду на таке.

ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію, невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На виконання вимог ст.178 КПК України, апеляційний суд враховує:

- вагомість зібраних доказів про вчинення ОСОБА_9 інкримінованих злочинів;

- один з інкримінуємих підозрюваному злочин, передбачений ч.5 ст.191 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів;

- вік та стан здоров`я підозрюваного;

- наявність міцних соціальних зв`язків;

- відсутність судимостей;

- загальний розмір завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди.

Враховуючи обґрунтованість, на даній стадії досудового слідства, підозри ОСОБА_9 у тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також обставини, наведені вище, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підтверджуються відповідними матеріалами, дослідженими у суді апеляційної інстанції, а слідчий суддя не об`єктивно поставився до зазначених обставин справи, не надав належну оцінку встановленим ризикам, які передбачені ст.177 КПК України, та дійшов не вірного висновку про те, що відносно підозрюваного може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У зв`язку з наведеним, колегія судів дійшла висновку, що обрання підозрюваному ОСОБА_9 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки на час слідства та суду, та не буде ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а перебування останнього на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу в виді тримання під вартою, колегія суддів вважає виправданим.

З огляду на викладене, висновки слідчого судді в оскарженій ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що, відповідно до вимог ст.409,411 КПК України, є безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, така скарга підлягає задоволенню, оскаржена ухвала - скасуванню, з постановленням нової ухвали, що відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.407 КПК України.

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно вимог п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо обвинуваченого у вчинені особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, ОСОБА_9 , слід визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, оскільки застава навіть у максимальному розмірі - трьохсот розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням завданих збитків, які становлять 6 003 503, 00 грн., а також фактичних обставин скоєного злочину, який вчинено з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем.

Все наведене у сукупності вказує на те, що даний випадок є виключним, а тому відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, необхідно визначити заставу у розмірі більше ніж вісімдесяти чи трьохсота розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 6 003 503, 00 грн., як зазначено у клопотанні слідчого.

Отже, апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею були допущені, перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави та покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 196, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2022 року відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні №0000950 від 25.08.2020 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 16.01.2023 року, включно, в межах строків досудового розслідування.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 , обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 6003503 (шість мільйонів трьох тисяч п`ятсот трьох) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA1086720, код отримувача (ЄДРПОУ) - 42268321, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, з призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_11 , згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 28.09.2022 року по справі № 947/17903/22 (судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до органу досудового розслідування або суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками з обставин скоєння кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали апеляційного суду становить до 16.01.2023 року.

Підозрюваного ОСОБА_9 затримати в залі апеляційного суду та доставити його до ДУ « Одеський слідчий ізолятор».

Організацію виконання ухвали в частині доставки підозрюваного покласти на прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4