Справа № 761/7056/23
Провадження № 1-кс/761/4835/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Тиврів, Тиврівського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0000163 внесеному до ЄРДР 26.02.2023,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2023 слідчий звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, терміном на шістдесят діб, без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання зазначено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000163 від 26.02.2023 за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 26.02.2023 близько 18 години 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 815», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 84 км + 800 м автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса» в межах Білоцерківського району Київської області, зі сторони міста Одеса в порушення вимог пункту 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч відносно напрямку свого руху у місці призначеного для розвороту, проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, перед початком виконання маневру розвороту не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», виїхавши на зустрічну смугу руху не надав переваги в русі зустрічному транспортному засобу, чим порушив вимоги абзацу 2 пункту 10.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот», в наслідок чого створив небезпеку для руху водію автомобіля «Volkswagen T4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі зі сторони м. Київ в напрямку м. Одеса, з правої сторони, відносно напрямку його руху, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

В наслідок зіткнення автомобіль «Mercedes-Benz 815», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуваючи в боковому заносі допустив наїзд на двох пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 котрі стояли в кармані для розвороту.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, а ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження та померла в кареті швидкої медичної допомоги по дорозі в лікарню.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б),д), 10.1, 10.4, Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Тим самим, у ході досудового розслідування встановлено достатність підстав для підозри ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох потерпілих, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

27.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох потерпілих.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведені вище обставини, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, уважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий у судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив, що клопотання органу розслідування не обгрунтоване, ризики нічим не підтверджуються, на його думку є велика ймовірність про винуватість у ДТП іншого учасника, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив обрати запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У провадженні Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000163 від 26.02.2023 за ч.3 ст. 286 КК України.

27.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0000163 від 26.02.2023.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами. А застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим заходом забезпечення кримінального провадження з метою подальшого ефективного досудового розслідування та досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Отже можливо стверджувати, що підозра ОСОБА_6 на даній стадії є обґрунтованою, що підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 (частина 1 статті184КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_6 ..

Слідчим суддею встановлено, що ризики, заявлені стороною обвинувачення та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачає виключно покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років

Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Заначений ризик існує, незважаючи на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні дитину.

Однак всі обставини в сукупності дають підстави дійти до висновку щодо існування ризику вчинення підозрюваним дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та суду, зокрема на території України, у тому числі на тимчасово окупованій території, при цьому, в умовах дії воєнного стану ризик переховування підозрюваного за кордоном хоч і є мінімальним, однак існує.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя вважає, що зазначений ризик не доведений прокурором, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 може вчинити будь-яке інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік, стан здоров`я наявність постійного місця проживання, наявність місця роботи, наявність утриманців, обставини вчинення злочину, відсутність судимостей та інші дані, що характеризують особу підозрюваного, а також аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання,- задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити тривалістю до 26.04.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 03.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1