Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 - ОСОБА_4 розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України.

14 червня 2022 року ухвалою суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , поданого в рамках кримінального провадження №0000131 від 20.04.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України було задоволено та накладено арешт на 100% корпоративних прав ТОВ «Агророзквіт».

Однак, судом не було враховано той факт, що 40% корпоративних прав товариства володіє громадянин України ОСОБА_3 та взагалі не є стороною кримінального провадження та не має жодного відношення до кримінальних правопорушень, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Крім того, органами досудового розслідування не було наведено об`єктивних даних, які б підтверджували, що корпоративні права товариства в частині 40% належних ОСОБА_3 були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містили б інші відомості, які могли б бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначив, що на допомогу державі у зв`язку із військовою агресією російської федерації товариством було перераховано - 193 036 469,00 грн, а це практично всі кошти, які на той час перебували на рахунку товариства в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Всі платежі були здійснені Товариством після повномасштабного вторгнення рф та рб на територію України та до відкриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, просить суд клопотання задовольнити та скасувати частково арешт майна, а саме 40% (сорока відсотків) корпоративних прав ТОВ «Агророзквіт», що належать громадянину України ОСОБА_3 та скасувати відповідну заборону державним реєстраторам органів державної реєстрації, посадовим особам Міністерства Юстиції України, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією, перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ «Агророзквіт», накладені ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14.06.2022 у справі №758/4126/22.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених та просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд клопотання без його участі. Проти задоволення клопотання не заперечує.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора.

Заслухавши представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання та долученого до неї документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Арешт майна є одним заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду (ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132 КПК України.

За приписами ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник. В даному випадку заявник вказує на необґрунтованість накладення арешту, що обумовлює межі дослідження слідчим суддею.

Обґрунтованість накладення арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000131 від 20.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України.

14 червня 2022 року ухвалою суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , поданого в рамках кримінального провадження №0000131 від 20.04.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України було задоволено та накладено арешт на 100% корпоративних прав ТОВ «Агророзквіт».

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, 40% корпоративних прав ТОВ «Агророзквіт» володіє громадянин України ОСОБА_3 .

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, і прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, правова підстава для арешту майна заявника спростовується наданими доказами, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, враховуючи при цьому співмірність обмеження права власності, яке тягне за собою фактичне припинення діяльності товариства, завданням кримінального судочинства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого обмеження прав власності.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

З урахуванням досліджених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, щодо саме такий ступінь втручання у права та свободи особи у цьому кримінальному провадженні виправдовує потреби досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на негативні наслідки для ТОВ «Агророзквіт», слідчий суддя вважає, що подальше збереження арешту 40% (сорока) відсотків корпоративних прав ТОВ «Агророзквіт», що належать ОСОБА_3 не виправдовується потребами досудового розслідування, та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14.06.2022 на 40% (сорок) відсотків корпоративних прав ТОВ «Агророзквіт», що належать громадянину України ОСОБА_3 та скасувати відповідну заборону державним реєстраторам органів державної реєстрації, посадовим особам Міністерства Юстиції України, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією, перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ «Агророзквіт».

Ухвала в порядку ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали відбулося 11.01.2023.

Cлідчий суддя

Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1