Справа № 195/2038/22
Провадження № 1-кс/195/380/22
У Х В А Л А

іменем України

про арешт майна

01.11.2022 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000167 від 09.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Galant», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », чорного кольору, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_4 , з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, збереження речових доказів.
Клопотання обґрунтовано тим, що в період з 07.10.2022 по 08.10.2022 року підрозділами окупаційної поліції та інших військових формувань російської федерації під виглядом проведення обшуків, шляхом злому запірних пристроїв, здійснено безпідставне, незаконне проникнення до житла та до іншого володіння громадян України на території тимчасово окупованого м. Мелітополь Запорізької області, а саме: здійснено проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_1 , звідки незаконно заволоділи особистим майном потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також здійснено проникнення до приміщення гаражу, розташованого за адресою - гаражний кооператив «Східний», вул. Лермонтова, звідки незаконно заволоділи легковим автомобілем Mitsubishi Galant р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті вчинення вищевказаних дій, невстановленими особами підрозділів окупаційної поліції та військових формувань російської федерації, застосовано засоби ведення війни, які заборонені міжнародним правом, в порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто всупереч ст. 51 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 08.06.1977 року.

09.10.2022 року слідчим ВП №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було зареєстроване до ЄРДР за № 0000167, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні було допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 , яка показала, що на теперішній час проживає у АДРЕСА_2 . 08.10.2022 року її повідомила дочка ОСОБА_7 , що близько о 06:05 години двоюрідна сестра ОСОБА_8 надіслала смс-повідомлення, яка знаходиться на окупованій території в м. Мелітополь Запорізької області, що працівники поліції рф проведено обшук їх квартир, які були зачинені з 24.02.2022 року де ніхто не проживає. В ході обшуку представниками поліції рф були здійснені фото квартири. Після розмови з донькою потерпіла почала перевіряти свій мобільний телефон та побачила, що їй 07.10.2022 року близько о 18:45 годині було надіслано такі ж саме фото від рідної сестри чоловіка ОСОБА_9 , що відбувся обшук квартири по АДРЕСА_3 , представниками поліції рф. Під час перегляду смс повідомлення вона побачила, що зникли речі, а саме телевізор у вигляді плазми 43 дюйми, військова форма України в кількості 5-6 штук, берци військові в кількості 5-6 штук та також було вказано що в ході обшуку було виявлено незаконні речі та предмети, які саме вона не знає. Вказана квартира є у власності її чоловіка ОСОБА_4 , який проходить службу у ЗСУ та наразі перебуває у зоні проведення бойових дій.

Також, потерпіла ОСОБА_5 доповнила, що в м. Мелітополь вона з чоловіком орендували гаражне приміщення у громадянина ОСОБА_10 , в якому знаходився автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Galant», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », чорного кольору, належний її чоловікові ОСОБА_4 та в ході проведення обшуку представниками поліції рф вказаний гараж було ними відчинено, але в ході обшуку автомобіль вони не забрали та після проведення обушку господарем гараж було зачинено. Потім, 09.10.2022 року о 12:26 годині їй через месенджер «Вайбер» надійшло повідомлення із текстом, що сьогодні вранці, тобто 09.10.2022 року до гаражу, який розташований в м. Мелітополь Запорізької області, та в якому знаходився їхній автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Galant», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », прийшов господар ОСОБА_11 та який виявив, що гараж відчинений та вказаний автомобіль був відсутній. Вважає, що вказаним автомобілем незаконно заволоділи особи (представники поліції рф), які проводили обшук за місцем її мешкання, а саме в м. Мелітополь

В ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим СВ відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Galant», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », чорного кольору визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони відчуження та розпоряджання автомобілем марки «Mitsubishi» модель «Galant», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », чорного кольору призведе до її приховування або продовження використання у протиправний спосіб особами, які не мають на те законних підстав.

Вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування або продовження використання його у протиправний спосіб, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності, а також надасть можливість в подальшому провести огляд автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Galant», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », чорного кольору.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування арешту майна призведе до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що унеможливить забезпечення незмінності слідової картини на них.

Правова підстава арешту майна (ч. 2 ст. 170 КПК України): збереження речових доказів.

Учасники справи в судове засідання не зёявилися.

Прокурор у своїй письмовій заяві просить розглянути справу в судове засідання не з`явився, однак ним одночасно з клопотання подано заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалась. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Слідчий суддя, розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Як вбачається з документів наданих суду, дійсно 09.10.2022 року відділенням поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим СВ відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Galant», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », чорного кольору визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як слідує з ч. 6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Зі змісту ст.171 КПК України слідує, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Разом з тим, при розгляді клопотання, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на майно з метою запобігання подальшого відчуження майна, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння об`єктивному розслідуванню кримінального провадження, проведення експертиз.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, і таке обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

За вказаних обставин слідчий суддя вважає наявними передбачені ст. 170 КПК України підстави для арешту майна, з метою проведення по кримінальному провадженню експертиз, у зв`язку з чим необхідно зберегти слідову картину на предметах дослідження, оскільки у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики знищення, псування, відчуження цього майна.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000167 від 09.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, про арешт майна,- задовольнити.
Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Galant», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », чорного кольору, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_4 , з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, збереження речових доказів.
Заборонити користування та розпорядження арештованим майном.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на дізнавача у кримінальному провадженні - слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника слідчого відділення Відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_12 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

01.11.2022