печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8539/23-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у рамках кримінального провадження № 0000632, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів майна, на яке накладено арешт у рамках кримінального провадження №0000632.

В даному клопотанні прокурор просить передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст. ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», об`єкти нерухомого майна, що на праві власності належать СП ТОВ «Транс-Груп» (), а саме:

- Транспортний засіб AUDI A3, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

- Транспортний засіб AUDI A8, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_10 ;

- об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (для обслуговування нежитлового приміщення (гараж) площа (га) 0.1501; виробничий корпус, А-2 (кв.м.) 6838.1; адміністративно-побутовий корпус (кв.м.) 1551.4; бомбосховище, Б (кв.м.) 184.9; мийка, Д (кв.м.) 356.9; склад-гараж, Е (кв.м.) 214.5; склад-гараж, Ж (кв.м.) 364.7; КПП, Л (кв.м.) 35.5; павільон, О (кв.м.) 98; склад паливно-мастильних матеріалів з погребом, Р (кв.м.) 321; вишка охорони, С (кв.м.) 5.7.

В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000632 від 02.02.2015 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ст. 386, ч. 1 ст. 129 КК України, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва в якому забезпечується Офісом Генерального прокурора.

Також Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000644 від 19.05.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1, ч. 4 ст. 190 КК України, виділених з матеріалів кримінального провадження №0000048 від 26.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 України, в рамках якого 21.08.2020 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та 10.11.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.

20 жовтня 2021 року відповідно до постанови прокурора Офісу Генерального прокурора матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000632 від 02.02.2015 та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000644 від 19.05.2021 об`єднано в одне провадження, яке обліковано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000632.

У клопотанні слідчий вказує, що ОСОБА_4 є фактичним власником СП ТОВ «Транс - Груп» (), у власності якого наявне наступне майно:

- Транспортний засіб AUDI A3, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

- Транспортний засіб AUDI A8, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_11 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_10 ;

- об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (для обслуговування нежитлового приміщення (гараж) площа (га) 0.1501; виробничий корпус, А-2 (кв.м.) 6838.1; адміністративно-побутовий корпус (кв.м.) 1551.4; бомбосховище, Б (кв.м.) 184.9; мийка, Д (кв.м.) 356.9; склад-гараж, Е (кв.м.) 214.5; склад-гараж, Ж (кв.м.) 364.7; КПП, Л (кв.м.) 35.5; павільон, О (кв.м.) 98; склад паливно-мастильних матеріалів з погребом, Р (кв.м.) 321; вишка охорони, С (кв.м.) 5.7.

Засновниками та бенефіціарними власниками СП ТОВ «Транс - Груп» () з 27.11.2020 по 09.08.2021 одноособово були ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_8 , при тому згідно фінансового звіту за 2020 рік активи підприємства складали 51 359 700 грн., згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал компанії СП ТОВ «Транс - Груп» складає 60 000 000 грн.

Разом з тим, 09.08.2021 в той період часу, коли ОСОБА_4 перебував у статусі підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України в рамках здійснення кримінального провадження №0000048, з метою уникнення можливої конфіскації майна чи спеціальної конфіскації у разі визнання ОСОБА_4 за рішенням суду винним у вчиненні кримінальних правопорушень, було проведено реєстраційні дії по формальній заміні засновників та бенефіціарних власників СП ТОВ «Танс - Груп» з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

10.01.2023 вищевказане майно в рамках кримінального провадження №0000632 від 02.02.2015 було визнано речовими доказами постановою старшого слідчого ГСУ НП України.

Крім того, 15.02.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 винесено ухвалу у справі №757/5652/23 про задоволення клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу генерального прокурора ОСОБА_3 , накладено арешт на корпоративні права та статутний капітал компанії СП ТОВ «Транс - Груп» (), який складає 60 000 000 грн. Заборонено органам реєстрації за місцем знаходження СП ТОВ «Транс - Груп» () вносити будь-які реєстраційні зміни, в тому числі, зміну засновників та керівників у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також внесення записів та проведення процедури ліквідації (банкрутства) стосовно СП ТОВ «Транс - Груп» (). Накладено арешт на майно, яке зареєстровано за СП ТОВ «Транс - Груп» (), а саме:

- Транспортний засіб AUDI A3, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

- Транспортний засіб AUDI A8, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_11 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 ;

- Транспортний засіб AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_10 ;

- об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (для обслуговування нежитлового приміщення (гараж) площа (га) 0.1501; виробничий корпус, А-2 (кв.м.) 6838.1; адміністративно-побутовий корпус (кв.м.) 1551.4; бомбосховище, Б (кв.м.) 184.9; мийка, Д (кв.м.) 356.9; склад-гараж, Е (кв.м.) 214.5; склад-гараж, Ж (кв.м.) 364.7; КПП, Л (кв.м.) 35.5; павільон, О (кв.м.) 98; склад паливно-мастильних матеріалів з погребом, Р (кв.м.) 321; вишка охорони, С (кв.м.) 5.7, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Враховуючи, що вищевказане майно може бути відчужено на користь інших осіб, з урахуванням того, що у разі незастосування даного заходу забезпечення, майно може бути втрачене, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, та з метою збереження речового доказу, прокурор просить задовольнити дане клопотання та передати вищезазначене майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених ст. ст. 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

До суду представник СП ТОВ «Транс-Груп» подав клопотання відповідно до якого просить розглянути клопотання за його відсутності, щодо задоволення клопотання заперечує, просить відмовити.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національному агентству), для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Таким чином, виходячи із приписів ч. 6 ст. 100 КПК України вирішенню питання про передачу речового доказу в управління Національному агентству слідчим суддею має передувати попереднє звернення з цього приводу до власника майна.

Так, використання законодавцем в ч. 6 ст. 100 КПК України словосполучення "передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді" чітко вказує на те, що визначення порядку зберігання речових доказів слідчим суддею може здійснюватися виключно за відсутності згоди власника майна, а отже до подання відповідного клопотання на вирішення слідчого судді органом досудового розслідування мають бути вжиті заходи, спрямовані на отримання згоди власника майна щодо передачі його майна в управління Національному агентству чи з`ясування його думки.

Разом з цим, всупереч вказаним нормативним приписам, органом досудового розслідування не надано доказів вжиття заходів, спрямованих на отримання згоди власників майна.

Згідно із вимогами ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» управління активами - це діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.

Статтею 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» передбачено, що управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості.

Норми статей 19, 20, 21Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» встановлюють правові механізми управління арештованими у кримінальному провадженні активами (грошовими коштами, банківськими металами, рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами), сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

В свою чергу, визначення ринкової вартості об`єкта нерухомого майна - це діяльність, яка відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" може здійснюватися виключно суб`єктами оціночної діяльності, які повинні мати спеціальні знання та отримати відповідний сертифікат оцінювача.

Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про передачу того чи іншого нерухомого майна в управління Національному агентству є встановлення його ринкової вартості суб`єктом оціночної діяльності.

Разом з цим, матеріали клопотання не містять жодного письмового доказу щодо визначення вартості об`єктів нерухомого майна, а отже умова щодо обов`язкового перевищення 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не доведена слідчим належними доказами.

Крім того, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про визначення порядку зберігання доказів шляхом їх передачі в управління Національному агентству, саме на прокурора покладається доведення вартості майна доступними способами. Оцінка майна, щодо якого вирішується клопотання, прокурором не надано.

Згідно Постанови Об`єднаної Палати ККС/ВС від 25.11.2019, справа № 420/1667/18, залучення фахівця для визначення вартості не потрібно лише у випадках, коли мова йде про гроші або цінні папері, що мають грошовий еквівалент, а також проведення простих арифметичних даних тощо.

У випадку, коли мова йде про майно, як рухоме так і нерухоме, достовірно встановити його вартість шляхом простих арифметичних даних неможливо, оскільки немає навіть мінімальних вихідних даних для їх проведення. У матеріалах клопотання відсутня експертиза або будь-яка інша фахова оцінка вартості майна, яке прокурор просить передати в управління Національному агентству.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна (а так само й у клопотанні про визначення порядку зберігання речових доказів) повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Ці положення кримінального процесуального закону, положення ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», інші норми національного та міжнародного законодавства вказують на те, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні може бути накладено виключно на майно, яке перебуває у особи на праві власності.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2023. у справі №757/5652/23 накладено арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування на вищезазначене нерухоме та рухоме майно, яке належить на праві власності СП ТОВ «Транс-Груп». Проте з долучених до клопотання матеріалів не вбачається будь-якої пов`язаності майна СП ТОВ «Транс - Груп» з подією кримінального правопорушення, що, відповідно, свідчить про відсутність підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, у слідчого судді відсутні відомості, що особа, майно якої арештоване - СП ТОВ «Транс-Груп», або її учасники чи посадові особи є підозрюваними, обвинуваченими, особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, та мають будь-яке відношення до кримінального провадження №0000632 від 02.02.2015.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 набуте СП ТОВ «Транс-Груп» на підставі мирової угоди б/н від 29.12.2006, затвердженої Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.01.2007 року. Отже, право власності на вказане майно не є набутим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні.

Також слідчому судді прокурором не надано доказів належності арештованого майна ОСОБА_4 , який, як зазначено прокурором у даному клопотанні, нетривалий час був засновником та бенефіціарним власником СП ТОВ «Транс - Груп», та згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний час не є учасником чи засновником вказаного товариства.

Прокурор мотивує своє клопотання тим, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що майно, щодо якого він просить визначити порядок зберігання, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Проте в своєму клопотанні прокурор ніяк не уточнює, яким саме чином нерухоме майно і транспортні засоби були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій або набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що також є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Отже порушене прокурором питання про визначення порядку зберігання речових доказів у даному випадку не відповідає завданням кримінального провадження, оскільки майно, про передачу якого Національному агентству йде мова у клопотанні, фактично не є та не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, відомості щодо яких внесені до ЄРДР 02.02.2015 за №0000632.

Згідно з положеннями Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2021 (Провадження № 11-410сап20), сам по собі опис установлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення та виклад дослівного змісту частини першої статті 98 КПК України, без обґрунтування, за якими з критеріїв цієї норми відповідні об`єкти визнано речовими доказами, свідчить про те, що прокурор у клопотанні не довів мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Разом тим, слідчий суддя вважає, що у поданому клопотанні прокурор обмежився лише цитуванням норм, викладених у ст. 100 КПК України та ст. ст. 2, 9, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», проте самого обґрунтування, чому саме необхідно вирішити питання про передачу майна в управління Національному агентству та для забезпечення яких саме цілей кримінального провадження, воно не містить.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що метою передачі в управління Національному агентству є забезпечення досягнення мети накладення арешту на майно, збереження майна та збереження його економічної вартості. Разом з тим, прокурор звертаючись з клопотанням про передачу речових доказів Національному агентству в рамках кримінального провадження №0000632 від 02.02.2015 не надав слідчому судді жодних доказів, які б свідчили про наявність будь-яких ризиків його втрати, а саме по собі визнання майна речовим доказом, не може тягнути за собою його обов`язкову передачу Національному агентству.

Прокурором не доведено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна, зазначеного у клопотанні, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів та їх економічної вартості, не доведено обставин, які підтверджують, що у разі нездійснення передачі вказаного у клопотанні майна в управління Національному агентству, майно може бути перетворене, знищене, зіпсоване або його економічна вартість істотно зменшиться в ціні, а тому, на переконання слідчого судді, застосування такого порядку зберігання речових доказів суперечитиме принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Водночас слідчим суддею, під час розгляду клопотання не було встановлено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна, зазначеному у клопотанні, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів та їх економічної вартості, прямого чи опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно.

Як вбачається із матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2023 накладено арешт на вищезазначене майно, з приводу якого подане дане клопотання, із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування цим майном, що, на переконання слідчого судді, в даному випадку унеможливлює ризик його втрати, відчуження тощо. Відтак, слідчий суддя вважає, що за допомогою такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна вже досягнуто завдань кримінального провадження, які полягають у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Європейський Суд з прав людини у справі "Свято-Михайлівської Парафії проти України" (заява N 77703/01) від 14 червня 2007 року в пункті 128 рішення зазначив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією (995_004). Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання (див., серед інших рішень, Amann v. Switzerland [GC], no. 27798/95, ECHR 2000-II, paragraphs 55 and 56; Rotari v. Romania [GC], no 28341/95, ECHR 2000-V, paragraphs 55-63).

Отже, слідчий суддя, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з огляду на не доведення прокурором обставин, які б свідчили про наявність ризику втрати майна та враховуючи відсутність належного обґрунтування необхідності створення додаткових гарантій збереження арештованого майна у даному кримінальному провадженні шляхом його передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 309, 369-372 КПК України, Законом України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у рамках кримінального провадження № 0000632 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1