Справа № 203/3710/22
Провадження № 1-кп/0203/377/2023
УХВАЛА

іменем України

12 січня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 від 11.02.2022, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених за ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у п. п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Зазначили, що для запобігання переліченим прокурором ризикам буде достатнім застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також ОСОБА_6 вказав, що має цивільну дружину, дитину, бажає працевлаштуватись, щоб утримувати свою родину, та має можливість працювати віддалено.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вважали ризики, зазначені прокурором, недоведеними. Просили врахувати наявність у ОСОБА_7 родини, зареєстрованого місця проживання, де він фактично проживає.

Вислухавши думку учасників провадження та ознайомившись із матеріалами обвинувального акту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому виходить із наступних підстав.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що до обвинувачених застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.01.2023 року включно.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, обвинувачені раніше судимі, обом ставиться за провину вчинення у період іспитового строку правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені, усвідомлюючи суворість можливого покарання, можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованих злочинів, одне з яких є корисливим, не були працевлаштовані, законних та стабільних джерел доходів не мали, тому є підстави вважати, що вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення задля особистого збагачення, що встановлює наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також суд вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Так, судовий розгляді у справі знаходиться на початковій стадії, потерпілий та свідки ще не допитані, тому, враховуючи стадію судового розгляду, серйозність пред`явленого обвинувачення, існує висока вірогідність, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо доводів обвинувачених про наявність в них певних соціальних зв`язків суд зазначає, що при встановленні особи обвинувачених ОСОБА_6 повідомив суду, що має на утриманні мати ОСОБА_8 , яка є інвалідом 2 групи, однак матеріали кримінального провадження не містять відповідних доказів. Крім того, ОСОБА_6 зазначав, що має цивільну дружину, дитину, батьком якої він не являється, а ОСОБА_7 має діда та бабусю, з якими проживає за зареєстрованим місцем проживання. Однак формальна наявність родини не може свідчити про особливу залежність обвинуваченого від членів родини та навпаки, їх взаємні відносини та колективне існування. Доказів протилежного суду не надано. Також суд зауважує, що такі обставини існували й на момент вчинення інкримінованих злочинів, однак вони жодним чином не виступили стримуючим фактором в їх поведінці.

Також не приймаються до уваги доводи ОСОБА_6 про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він бажає працевлаштувались, оскільки бажання працювати не може нівелювати встановлені судом ризики.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Наявні ризики, а саме: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків виправдовують продовження раніше обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вважає за доцільне продовжити тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи особу ОСОБА_6 та характер обвинувачення, зокрема проникнення до житла групою осіб, погрози із використанням зброї, роль обвинуваченого, який безпосередньо заходив до квартири, суд вважає за необхідне не визначати йому альтернативну заставу.

Проте, враховуючи особу ОСОБА_7 , його можливу роль у вчиненні злочину, суд вважає за необхідне визначати йому альтернативну заставу.

Згідно з п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважає необхідним визначити заставу у мінімальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 гривень, що буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 12 березня 2023 року включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 12 березня 2023 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим процесуальних обов`язків - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0017442, відкритий Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області () в ДКСУ, м.Київ (МФО 820172), в разі внесення якої звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави вважати з моменту його звільнення з-під варти.

В задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1