Провадження №11-кп/824/3901/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобякіно Судіславського району Костромської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час, спосіб та місці, діючи умисно, незаконно придбав психотропну речовину амфетамін без мети збуту та поклав її у ліву кишеню штанів, в які був одягнутий.

22 вересня 2020 року о 06 годині 20 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Василя Касіяна, 10 під час проведення обшуку затриманої особи у ОСОБА_9 у лівій кишені штанів було виявлено та вилучено 17 прозорих поліетиленових пакетів з психотропною речовиною - амфетаміном, загальною масою 1,060 г, яку ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 1 рік.

Покладено на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта в сумі 1 307 грн. 60 коп.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині покладених на обвинуваченого обов`язків у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що при ухваленні вироку місцевим судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині вирішення питання про покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також звертає увагу, що у судовому рішенні зазначено невірно ініціали ОСОБА_9 .

Крім того, відповідно до оскаржуваного вироку, обвинувачений, серед іншого, зобов`язаний повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання. Однак, встановлено, що обвинувачений без офіційного місця роботи, а також під час судового розгляду відомостей про навчання обвинуваченого також встановлено не було.

Прокурор стверджує, що суд, застосовуючи положення, п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме покладаючи на обвинуваченого обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну роботи або навчання, застосував закон який не підлягає застосуванню.

Враховуючи дані про відсутність офіційного місця роботи обвинуваченого, дані про його вік та вищу освіту, а також відсутність відомостей про його подальше навчання, вважає що потрібно виправити помилку місцево суду, виключивши з вироку вказівку на обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну роботи або навчання.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну та просив її задовольнити,

пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_9 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, що відповідає юридичній кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності таких, які його обтяжують, покарання, у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, що також ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому в апеляційного суду відсутні підстави для перегляду висновків суду першої інстанції в частині покарання.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про неправильне застосування судом положень ст. 76 КК України є слушними.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, на підставі ст. 76 КК України поклав на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Між тим, суд першої інстанції залишив поза увагою обставини того, що в ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 не має офіційного місця роботи, відомостей про навчання обвинуваченого ОСОБА_9 на час судового розгляду також встановлено не було.

Тобто, суд першої інстанції при застосуванні положень ст. 76 КК України безпідставно поклав на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язок інформувати уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, оскільки обвинувачений на момент ухвалення вироку ніде не працював та не навчався, а тому він позбавлений можливості виконати покладений на нього судом обов`язок.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність - п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року щодо ОСОБА_9 - зміні в частині покладання на обвинуваченого обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргупрокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року щодо ОСОБА_9 - змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Згідно п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4