Справа № 756/2904/20
Номер провадження № 1-кп/756/493/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеного 19.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1. У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

2. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1. В обґрунтування клопотання обвинувачений зазначив, що події, які йому інкриміновані, мали місце 19.01.2020, а отже станом на 19.01.2023 минуло три роки, тобто строки давності закінчилися. Між тим, він не вважає себе винуватим, а лише погоджується на закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ст. 49 КК України.

2.2. У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 з вказаних підстав, бо дійсно станом ще на 19.01.2023 закінчились строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

2.3. Представник потерпілого в судові засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду судового провадження повідомлявся неодноразово належним чином. У зв`язку з чим суд визнав неявку представника потерпілого в судове засідання не поважною. При цьому, учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду клопотання за відсутності представника потерпілого.

У зв`язку з чим судом ухвалено рішення про проведення розгляду клопотання за відсутності представника потерпілого.

Приймаючи таке рішення, суд також урахував, що обвинуваченому інкриміновано замах на учинення кримінального правопорушення, і згідно з обвинувальним актом - майно потерпілому повернуте. Цивільний позов потерпілий не заявляв.

3. Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. До Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, складений 11.11.2020 у кримінальному провадженні, яке внесене 19.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417, у відношенні ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, 19.01.2020, близько 17:00 год., перебуваючи у гіпермаркеті «Епіцентр», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Полярна, буд. 20-д, у ОСОБА_4 , виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить Т0В «Епіцентр К», код ЄДРПОУ № 32490244.

Реалізуючи вказаний умисел, в той же час, того ж дня, перебуваючи у торгівельній залі гіпермаркету «Епіцентр» за вказаною адресою, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу взяв з торгівельних стелажів товар, належний ТОВ «Епіцентр К», а саме джигер двосторонній Silver, Wilmax, артикул 51621006, в кількості 6 одиниць, вартістю за одну одиницю товару 277 грн 25 коп. (без урахування ПДВ), загальною вартістю 1663 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), який помістив до торгівельного кошика.

У подальшому, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_5 поклав вказаний товар до кишень курточки, в яку був одягнутий на той час, залишивши кошик в торгівельній залі, та направився до виходу з гіпермаркету.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважав необхідним для таємного крадення чужого майна, маючи при собі в кишенях куртки неоплачений товар на загальну суму 1663 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), належний ТОВ «Епіцентр К», перетнув лінію кас гіпермаркету «Епіцентр», не розрахувавшись вказаний товар, направився до виходу з нього, однак свій умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони гіпермаркету.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

3.2. Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність, особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Суд, при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України не повинен установлювати винуватість обвинуваченого, як і не зобов`язаний отримати у судовому засіданні від обвинуваченого визнання своєї винуватості, окрім згоди на звільнення від кримінальної відповідальності.

3.3. Суд, приймаючи рішення про розгляд клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження з підстав звільнення від кримінальної відповідальності, за відсутності представника потерпілого, з тих підстав, що відповідно до вимог ст. 288 КПК України, суд розглядає вказане клопотання за участі потерпілого (представника потерпілого), та має з`ясувати його думку. При цьому, хоча думку потерпілого (його представника) і має бути вислухана судом, однак при закритті кримінального провадження, з підстав передбачених ст. 49 КК України, не є вирішальною. Суд вживались заходи щодо виклику представника потерпілого в судове засідання, однак останній так і не з`явився.

3.4. Аналізуючи положення ч. 1 ст. 49 КК України судом встановлено, що особа може бути звільненою від кримінальної відповідальності за наявності таких умов:

- закінчення зазначених у законі строків;

- невчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення;

- неухилення особи від слідства або суду;

- згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до положень п. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З висновку, зазначеного у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини «Грабчук проти України» (Заява N 8599/02) від 21.09.2006, видно, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Тим більш, саме статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.05.2018 (справа № 200/4664/14-к), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

3.5. З заявленого обвинуваченим клопотання видно, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за учинення якого наразі передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, чи арешт на строк до шести місяців, або ж обмеженням волі на строк до п`яти років.

3.6. Тож, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яке за своїм змістом відповідно до статей 5, 12 КК України наразі є кримінальним проступком. З дня події кримінального проступку, яке, згідно з обвинувальним актом, мало місце в 2020, минуло три роки, а суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_4 у вказаний період часу учинив нове кримінальне правопорушення чи переховувався від слідства (дізнання) або суду. А отже суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому суд перевірив, що обвинувачений надав дозвіл щодо звільнення його від кримінальної відповідальності із зазначених підстав.

Також судом з`ясовано, що обставин, які передбачені частинами 2 - 6 ст. 49 КК України, за яких не може бути застосовано строки давності, в цьому провадженні відсутні.

3.7. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні відсутні. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема джигер двосторонній Silver, Wilmax, артикул 51621006, в кількості 6 одиниць, який передано на відповідальне зберігання ТОВ «Епіцентр К», слід залишити у володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 284, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеного 19.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження у його відношенні закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Речові докази: джигер двосторонній Silver, Wilmax, артикул 51621006, в кількості 6 одиниць, які передано на відповідальне зберігання ТОВ «Епіцентр К», залишити у володінні останнього.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1