Дата документу 28.11.2022 Справа № 331/3543/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3543/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1336/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, українця, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 307 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 грудня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернувся прокурор Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_8 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування свого клопотання, прокурор вказував, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 121 КК України, яке на сьогодні не розглянуто. Підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні, оскільки ризики не зменшились, а обставини, за яких було обрано запобіжний захід, не змінились, зокрема, підставою для обрання та продовження на стадії досудового розслідування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 грудня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що як вбачається з обвинувальних актів, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, ймовірно вчинив кримінальні правопорушення, які віднесені до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України під час розгляду кримінального провадження відносно нього за ч. 2 ст. 307 КК України та в період застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, розгляд кримінального провадження по суті не завершений, докази сторони обвинувачення наразі не досліджені, свідки та потерпіла не допитані, існує реальний ризик того, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі, може незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни показань на свою користь, чим перешкоджатиме судовому розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання або на інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що він вже 5 років перебуває під вартою, що порушує розумні строки.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу та просив взяти до уваги той факт, що матеріали кримінального провадження знаходиться в м. Бердянську, судовий розгляд не проводиться, він під вартою перебуває вже 5 років, що порушує розумні строки, просив змінити йому запобіжний захід на інший.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що у обвинуваченого є поручитель у вигляді громадської організації, яка надасть йому житло та соціальну реабілітацію.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Між іншого, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що обвинувачений ОСОБА_6 має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території, зокрема, у м. Бердянську Запорізької області, що може спонукати його до переховування від суду на такій території.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки як випливає із клопотання прокурора місцем вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є місце проживання обвинуваченого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку із чим, він може здійснювати безпосередньо на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також, ОСОБА_6 раніше неодноразово (13 разів) судимий за вчинення умисних злочинів, у тому числі, корисливих тяжких злочинів, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і умовно-достроково, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

При цьому, слід вказати той факт, що із клопотання прокурора випливає, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 березня 2021 року ОСОБА_6 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, проте, 30 березня 2021 року, тобто, на наступний день після зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт та звільнення з-під варти, останнього було фактично затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що також підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатні забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Доводи обвинуваченого про те, що він вже тривалий час перебуває під вартою, на ряду з характером висунутого йому обвинувачення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження (вчинення умисного тяжкого злочину на наступний день після звільнення з-під варти) є непереконливими, а фактичні обставини справи доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Таким чином, в даному випадку, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2022 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 грудня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4