Справа № 465/7851/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/771/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000696 від 02.10.2014р. щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

з участю прокурора - ОСОБА_9
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками до нього у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000696 від 02.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206, ст.356 КК України, ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.206 КК України - повернуто прокурору для усунення виявлених судом порушень вимог КПК України, викладених у мотивувальній частині ухвали, та з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст. 356 КК України не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та сформульоване обвинувачення явно суперечить правовій кваліфікації кримінального правопорушення. В обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України. Суть обвинувачення викладена в обвинувальному акті абстрактно, не конкретно, що позбавляє суд можливості зробити об`єктивні та неупереджені висновки щодо правильного викладення обвинувачення та можливості призначення справи до судового розгляду.
В оскаржуваній ухвалі зазначено, що згідно даних обвинувального акта урезультаті вчинення ОСОБА_7 наведених в обвинувальному акті протиправних дій підприємці, з якими було укладено відповідні договори не отримували належних, передбачених у договорі послуг, а ТзОВ «Привокзальний» ринок було заподіяна значна шкода.

Разом з тим, слідчий, з яким погодився й прокурор, кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст.356 КК України самоправство, в результаті чого було спричинено значної шкоди інтересам громадян підприємців.

Крім цього, згідно фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, і викладених у обвинувальному акті, не зазначено обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України - настання значної шкоди інтересам власника, оскільки така шкода не встановлена у грошовому еквіваленті.

Також місцевий суд зазначив, що вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для внесення з урахування вимог глави 25 КПК України, оскільки з 01.07.2020 року кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , віднесено до кримінальних проступків, і станом на 27.07.2022 року судовий розгляд за вказаним обвинувальним актом не призначено.

На вказану ухвалупрокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала прийнята із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактично з`ясованим обставинам.

Вказує, що не відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального законодавства твердження місцевого суду про те, що в обвинувальному акті значна шкода повинна визначатись у грошовому еквіваленті, оскільки у деяких нормах Особливої частини КК України шкода визначається оціночним поняттям, для яких не встановлено жодних вартісних меж. Більше того, не вказується навіть характер цієї шкоди. Як зазначає прокурор однією з таких норм є ст. 356 КК України.

Прокурор стверджує, що в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які посилання на порушення вимог ст. 291 КПК України, а відтак вказане судове рішення є невмотивованим та безпідставним. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, оскільки оцінка обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання.

Покликається, що у порушення вимог ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання було проведено за відсутності представника потерпілого. Будь-які заяви потерпілого про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності на адресу суду не надходили та у судовому засіданні не оголошувались.

Крім цього, прокурор вказує, що системний аналіз п.5 ч.4 Розділу ІІ Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» в поєднанні з п. 3 цього ж Розділу дає підстави вважати, що прокурору підлягають поверненню лише ті обвинувальні акти, у яких усі статті обвинувачення є проступками. Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 217 КПК України не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадку, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу у такому разі не застосовується.

Прокурор вважає, що виділення в окреме провадження кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, негативно вплине на повноту судового розгляду, оскільки згідно обвинувального акта саме завдяки протидії законній діяльності, що заподіяло велику шкоду, згідно з пред`явленим обвинуваченням за ч. 3 ст. 206 КК України в ОСОБА_7 виник умисел та появилась можливість на самоуправство, в результаті чого ТзОВ «Провокзальний» було заподіяно значну шкоду, тобто вчинення проступку, передбаченого ст. 356 КК України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 217 КПК України, повернення обвинувального акта у даному конкретному випадку є недоцільним.

Прокурор вважає, що у даному випадку суто формальний підхід до застосування положень Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», перешкоджає забезпеченню швидкого і повного судового розгляду, оскільки дії обвинуваченого пов`язані між собою єдиним умислом.

На дану апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 подала заперечення, у яких просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а оскаржувану ухвалу просить залишити без змін. Вказує, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , вчинив самоправство, яке полягало у самовільному, всупереч установленому законом порядку, у період часу з 13.03.2014р. використанні цілісного майнового комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , яке перебувало в оренді ТзОВ «Привокзальний» ринок, чим спричинив зазначеному товариству значну шкоду. Слідчим було кваліфіковано такі дії останнього за ст.356 КК України, а саме самоправство, в результаті чого було спричинено значної шкоди інтересам громадян підприємців. Разом з тим, однією із обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, є заподіяння значної шкоди інтересам власника. Відповідно до вимог КК України значна шкода є значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, оскільки самоправство, яке не завдало значної шкоди інтересам власника тягне за собою відповідальність за ст. 186 КУпАП. Разом з тим, в обвинувальному акту значну шкоду не конкретизовано, зокрема не визначено в грошовому еквіваленті. Вказане є перешкодою для здійснення стороною захисту свого права на захист.
Також у запереченнях захисник не погоджується із твердженнями прокурора про те, що виділення в окреме провадження кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України, негативно вплине на повноту судового розгляду, а також перешкодить швидкому судового розгляду.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі з підстав, викладених у поданій апеляційній скарзі.
Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заперечили апеляційну скаргу та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.
Згідно матеріалів справи у провадженні Франківського районного суду м. Львова з 28 листопада 2014 року перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206, ст.356 КК України, про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206 КК України.
Ухвалою про призначення підготовчого судового засідання від 08.12.2014 року суддею ОСОБА_15 призначено підготовче судове засідання та в подальшому, 12.03.2015 року справу призначено до судового розгляду.
Однак, ухвалою від 20.03.2018 року суддею ОСОБА_16 дану справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 51/Р від 11.05.2019 року, 11.05.2019 року вказане кримінальне провадження передано судді ОСОБА_1 . Ухвалою судді від 02.07.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками до нього у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000696 від 02.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206, ст.356 КК України, ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206 КК України, ухвалено повернути прокурору для усунення виявлених судом порушень вимог КПК України, викладених у мотивувальній частині ухвали, та з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Згідно зі ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить, як виклад фактичних обставин вчинених ОСОБА_14 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.13. ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Колегія суддів погоджується із апеляційними доводами прокурора про безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не зазначено обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а саме не встановлено у грошовому еквіваленті значної шкоди, заподіяної діями ОСОБА_14 .
Так, з об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчинення будь яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причиновим зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, визнається закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Питання, чи є спричинена самоправством шкода значною, потрібно вирішувати окремо у кожному випадку (оціночна ознака).
Висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.356 КК України не відповідає вимогам КПК України, оскільки містить такі суперечності, які позбавляють можливості здійснити судовий розгляд кримінального провадження на підставі цього обвинувального акта, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та сформульоване обвинувачення явно суперечить правовій кваліфікації кримінального правопорушення, те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, спростовується даними зазначеними в обвинувальному акті.

Суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору, як необхідно викласти формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.
На переконання колегії суддів, суд вдався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.

Крім цього, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення вказаного обвинувального акта прокурору для внесення з урахування вимог глави 25 КПК України, оскільки з 01.07.2020 року кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_17 , віднесено до кримінальних проступків, і станом на 27.07.2022 року судовий розгляд за вказаним обвинувальним актом не призначено.

Так, 01.07.2020р. набрав чинності Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» яким врегульовано особливості досудового розслідування кримінальних проступків та їх судового розгляду.
Відповідно до п.5 абзацу 4 Розділу II вказаного Закону, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно матеріалів справи, у межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 206, ст. 356 КК України.
Інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018) є кримінальним проступком, щодо якого визначено особливий порядок здійснення досудового розслідування та судового розгляду, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 206 КК України, відноситься до злочинів.
У зв`язку з вищенаведеним, своє рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції мотивував, зокрема, необхідністю його внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку, суто формальний підхід до застосування положень Закону України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», перешкоджає забезпеченню швидкого і повного судового розгляду, оскільки дії обвинуваченого, про що підставно зазначає в апеляційній скарзі прокурор, пов`язані між собою.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 217 КПК України не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про доцільність об`єднання в одному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 матеріалів досудового розслідування щодо кримінального проступку та злочину, що жодним чином не порушує прав обвинуваченого.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду у суді першої інстанції є обґрунтовані та підлягають до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000696 від 02.10.2014р. щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206, ст.356 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206 КК України, - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий :

Судді :