Провадження № 1кп/638/870/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова кримінальне провадження № 0000986 від 18.07.2021 у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Харкові, громадянина України, українця, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, працюючого керівником ТОВ « Зелена міць », раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

за участю :

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

підсудного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 17 липня 2021 року, близько 13 години 40 хвилин, перебуваючи на території паркувального майданчику для автомобілів, розташованого поблизу будинку № 18-Д по вулиці Отакара Яроша в Шевченківському районі м. Харкова, під час сварки з потерпілим ОСОБА_7 , яка раптово виникла на грунті неприязних стосунків, в наслідок якої у підсудного ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, підсудний ОСОБА_4 діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та кулаками рук наніс останньому два удари в область пліч правої та лівої рук, а також два удари в область обличчя, від яких потерпілий впав на асфальт.

Внаслідок нанесення підсудним ОСОБА_4 кулаками рук множинних ударів потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме : забійна рана на голові, ділянка травматичного набряку м`яких тканин та синці на лівій руці, синець на правій руці. За ступенем тяжкості - забійна рана на голові потерпілого ОСОБА_7 , відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України визнав частково, вважаючи ініціатором конфлікту потерпілого ОСОБА_7 , заявлений останнім цивільний позов не визнав, так як будь - яких моральних страждань потерпілому не заподіяв. При цьому, підсудний ОСОБА_4 пояснив, що дійсно, за обставин зазначених в обвинувальному акті, 17.07.2021, близько 14:00 години він, разом з дружиною ОСОБА_14 перебував в своєму автомобілі, який був припаркований на майданчику, розташованому по вул. Отакара Яроша в м. Харкові, де дружина повідомила, що перед тим, як вона сіла в салон автомобіля, на неї напав та образив якийсь чоловік, очевидцем зазначених дружиною подій він не був. Так як дружина була засмучена та схвильована він вирішив з`ясувати стосунки з цим чоловіком. Він вийшов з автомобіля, побачив на майданчику раніше йому незнайомого ОСОБА_7 , який розмахував руками та висловлював свої претензії, які саме не пам`ятає, вирішив, що він є кривдником дружини, підійшов до нього, руками товкнув його в плечі, після чого наніс удари кулаками в область обличчя, від яких потерпілій впав на землю. Внаслідок його дій потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді пошкодження губи, з якої йшла кров. Свою провину визнає частково, так як тілесні ушкодження потерпілому ним були заподіяні так як останній образив його дружину. З зазначених підстав не визнає заявлений потерпілим цивільний позов, вважаючи, що моральна шкода ним потерпілому заподіяна не була.

Незважаючи на часткове визнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що раніше підсудний ОСОБА_4 відомий йому не був. 17.07.2021, близько 13:40 години він керуючи автомобілем «таксі» приїхав до електричної зарядної станції автомобілів, розташованої по вул. Отакара Яроша в м. Харкові та почав заряджати свій автомобіль. Він звернув увагу, що автомобіль підсудного ОСОБА_4 перебуває безпосередньо поряд з зарядною станцією та перешкоджає його автомобілю. Коли ОСОБА_4 разом з жінкою повернувся до свого автомобіля, він зробив йому зауваження з приводу неправильної парковки транспортного засобу. На що ОСОБА_4 підійшов до нього та кулаками рук завдав йому два удари в область пліч, а потім два удари в область обличчя, від яких він впав на землю. Внаслідок побиття підсудним йому були заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого він був вимушений лікуватись. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, міру покарання ОСОБА_4 просить визначити на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 щодо подій, які відбулися 17.07.2021 та обставин заподіяння її чоловіком ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, дала показання аналогічні показанням підсудного ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_7 . При цьому наголошувала на тому, що при вищезазначених обставинах, 17.07.2021 близько 13:30 години, вона разом з чоловіком перебували в належному їм автомобілі, розташованому на паркувальному майданчику по АДРЕСА_2 , де на відстані 3-5 метрів, була розташована зарядна станція для електромобілів. Коли вони сіли в автомобіль, раніше незнайомий її ОСОБА_4 почав виловлюватись в її адресу нецензурною лайкою, обурюючись тим, що вони розташував свій автомобіль, заважають йому використати зарядну станцію та вказуючи рукою на відповідний дорожній знак. ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та пішов в бік ОСОБА_7 для з`ясування стосунків. В цей час вона відволіклась та не бачила моменту нанесення її чоловіком ударів ОСОБА_7 , звернула на нього увагу лише коли він сидів на асфальті за затуляв рукою нижню частину обличчя, рука та обличчя було в крові. Вона з чоловіком сіли в свій автомобіль та поїхали додому. ОСОБА_4 повідомив її, що саме він вдарив ОСОБА_7 .

Також вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - кримінального проступку підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні, доказами :

- інформацією викладеною в рапортах від 17.07.2021 уповноважених осіб ХРУП № 3 ГУНП в Х/О та зареєстрованому в ЄО за № 25983 від 17.07.2021, відповідно до якої 17.07.2021 о 14:43 години надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що потерпілий ОСОБА_7 повідомив службу 103, що за адресою : АДРЕСА_2 , 17.07.2021 близько 14:42 години, під час конфлікту невідома особа заподіяла йому тілесні ушкодження. Під час перевірки заяви потерпілого було встановлено, що тілесні ушкодження останньому були заподіяні підсудним ОСОБА_4 ( а.с.а.с. 102-103, 104 );

- консультативним висновком лікаря спеціаліста КНП « МКЛШтаНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР № 10/8760 від 17.07.2021, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_7 була встановлені тілесні ушкодження : наскрізна забійна рана верхньої губи, забій лівого променевого зап`ясткового суглоба. ( а.с. 109);

- випискою з медичної картки амбулаторного хворого № 4099 від 17.07.2021, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_7 була встановлені тілесні ушкодження : наскрізна забійна рана верхньої губи, забій лівого променевого зап`ясткового суглоба. ( а.с.а.с. 110-111 );

- висновком фахівця з питань судово - медичної експертизи № 255 п/п-с від 19.07.2021 під час судово - медичного огляду потерпілого ОСОБА_7 у останнього виявлені тілесні ушкодження, а саме : забійна рана на голові, ділянка травматичного набряку м`яких тканин та синці на лівій руці, синець на правій руці, які виникли від дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані в строк - 17.07.2021. По ступеню тяжкості забійна рана - це легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1. «А», 2.3.3. «Правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995. ( а.с.а.с. 107-108 );

- протоколом слідчого експерименту від 09.08.2021 за участю потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого останній виклав обставини заподіяння йому підсудним ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, вказав механізм та локалізацію нанесених йому підсудним множинних ударів. ( а.с.а.с. 112-119 );
- висновком судово - медичної експертизи № 09/1461-С/2021 від 04.10.2021, відповідно до якого при судово медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_7 було встановлено, що останньому були заподіяні тілесні ушкодження : забійна рана на голові, ділянка травматичного набряку м`яких тканин та синці на лівій руці, синець на правій руці, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразилися, та могли бути отримані в строк - 17.07.2021. За ступеню тяжкості забійна рана - це легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1. «А», 2.3.3. «Правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995; ділянка травматичного набряку м`яких тканин, синці - це легкі тілесні ушкодження, згідно до п.п. 2.3.2 «б», п.п. 2.3.5. «Правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995. Обставини на посилається потерпілий ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту в загалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень. ( а.с.а.с. 121-122 );

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.08.2021 та фото таблицями фіксування зазначеної слідчої дії, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав підсудного ОСОБА_4 як особу, яка 17.07.2021, перебуваючи на ділянці місцевості розташованої біля будинку № 18-Д по вул. Отакара Яроша в м. Харкові, від час конфлікту заподіяла йому тілесні ушкодження. ( а.с.а.с. 123-125 );

- протоколом огляду предмету - перегляду відеодиску DVD-R від 09.10.2021, відповідно до яких під час перегляду інформації, яка міститься на відеодиску з камери зовнішнього відео спостереження, розташованої на фасаді будівлі закладу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою : АДРЕСА_2 встановлено, що 17.07.2021 зафіксовано перебування потерпілого ОСОБА_7 та підсудного ОСОБА_4 на ділянці місцевості паркувальному майданчику для автомобілів, де ОСОБА_7 звертає увагу ОСОБА_4 на наявність відповідного дорожнього знаку, після чого ОСОБА_4 наблизившись до ОСОБА_7 кулаками рук наносить удари по тілу потерпілого. ( а.с.а.с. 129-140 );

Вказаною інформацією, яка міститься в протоколі огляду - на зазначеному електронному носію DVD-R диску підтверджуються показання потерпілого ОСОБА_7 та підсудного ОСОБА_4 в частині часу та обставин які передували та відбувалися під час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення - заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Вказані досліджені в судовому засіданні докази є послідовними та в повній мірі узгоджуються між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості.

Суд не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_4 з приводу того, що він вчинив побиття потерпілого ОСОБА_7 з заподіянням останньому тілесних ушкоджень, внаслідок образливої поведінки останнього та розцінює їх критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з наступних підстав.

Так в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_7 показав, що коли ОСОБА_4 разом з жінкою повернувся до свого автомобіля, він зробив йому зауваження з приводу неправильної парковки транспортного засобу. На що ОСОБА_4 підійшов до нього та кулаками рук завдав йому два удари в область пліч, а потім два удари в область обличчя, від яких він впав на землю.

При цьому потерпілий ОСОБА_7 виклав обставини заподіяння йому підсудним ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, вказав механізм та локалізацію нанесених йому підсудним множинних ударів.

Вказані показання потерпілого ОСОБА_7 є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються з іншими дослідженими по кримінальному провадженні доказами, зокрема з висновком судово - медичної експертизи, протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, тому суд їм довіряє.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що будь - яких відносин, в тому числі і неприязних, між потерпілим ОСОБА_7 та підсудним ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення не було, що свідчить про відсутність у потерпілого підстав для наклепу на підсудного.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 наголошував на тому, що у вказаній конфліктній ситуації дії потерпілого ОСОБА_7 небезпеки для його здоров`я не становили, ним самостійно було прийнято рішення з`ясувати стосунки з потерпілим ОСОБА_7 , якого він на той час визначив, як кривдника своєї дружини та заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, тим самим отримавши у такий спосіб сатисфакцію за особисту образу дружини, припинив свої протиправні дії.

Суд вважає, що хоча у судовому засіданні і встановлено, що саме висловлення претензій потерпілим ОСОБА_7 у відношенні підсудного ОСОБА_4 та його дружини спровокували виникнення зазначеної конфліктної ситуації, яка стала причиною скоєння підсудним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, однак вибраний ним спосіб вирішення конфліктної ситуації є завідомо неправомірним, так як при даних обставинах підсудний ОСОБА_4 діяв умисно та цілеспрямовано, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, саме у вибраний ним спосіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання.

Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного протиправного діяння, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, в об`єктивності яких у суду немає підстав для сумнівів.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просив суд визнати недопустимими наступні докази : свідоцтво про укладення шлюбу підсудного ОСОБА_4 , свідоцтва про народження дітей підсудного, випуску з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо реєстрації юридичної особи - ТОВ «Зелена міць», керівником якого є підсудний, посилаючись на порушення стороною захисту приписів ст. 290 КПК України - не відкриття потерпілому та його представнику зазначених доказів.

Суд не приймає до уваги твердження представника потерпілого про недопустимість зазначених ним доказів сторони захисту, які фактично є даними, які характеризують особу підсудного ОСОБА_4 та вважає їх хибними з наступних підстав.
У судовому засіданні 22.11.2022 судом було задоволено клопотання сторони захисту щодо долучення до матеріалів кримінального провадження матеріалів які характеризують особу підсудного, а саме : його сімейний стан, наявність малолітніх утриманців та місця праці.

При цьому, у судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти задоволення вказаного клопотання сторони захисту та не заявляли клопотань щодо порушення стороною захисту приписів ст. 290 КПК України.

Крім того, у наступному судовому засіданні судом учасникам судового провадження, в тому числі потерпілому та його представнику, була надана можливість ознайомитись з оригіналами вказаних матеріалів.

Відповідно до приписів ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальним джерелом доказів є покарання, речові докази, документи, висновки експертів.

Приписами ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Судом зазначається, що вищевказані документи, які були надані у судовому засіданні стороною захисту, були судом вивчені, досліджені, оцінені та долучені до матеріалів кримінального провадження як такі, що характеризують особу підсудного ОСОБА_4 та не подавались стороною захисту як докази, з метою спростування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому доводи представника потерпілого щодо їх недопустимості є безпідставними.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02.04.2020 ( справа № 296/7366/19 ).

Таким чином, докази, які враховуються судом при обґрунтуванні судового рішення, отримані у порядку, встановленому відповідними нормами КПК України. При отриманні вказаних доказів, сторонами судового провадження, істотних порушень прав та свобод людини, відповідно до вимог ст. 87 КПК України, допущено не було, в тому числі, в частині прав та свобод потерпілого ОСОБА_7 п

Тому вказані докази, відповідно до ст. 89 КПК України, судом визнаються допустимими.

Сукупність наведених та досліджених в судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст. 125 ч. 2 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення - кримінального проступку, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, працює, так як є ФОП, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за місцем мешкання характеризується з задовільної сторони, має на утриманні двох малолітніх дітей : доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.а.с. 144, 146, 147, 155, 157, 158, 166, 167, 168, 169 ).

Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_4 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настало.
Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_4 , відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного кримінального правопорушення, наявність міцних соціальних і сімейних зв`язків, відповідного стабільного щомісячного доходу, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також те, що в результаті протиправних дій підсудного тяжких наслідків не настало, суд вважає що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього міри покарання у виді штрафу на користь держави, в максимальному розмірі, у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_4 не обирався.

Потерпілим ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди заподіяної протиправними діями підсудного ОСОБА_4 заявлено цивільний позов на суму 50000 гривен. (а.с.а.с. 25-28 ).

В огрунтування позову потерпілий зазначив, що внаслідок протиправних дій підсудного ОСОБА_4 йому було заподіяно моральних, фізичних та душевних страждань. Крім того, внаслідок вказаних неправомірних дій підсудного був порушений його звичайний лад життя, що призвело до погіршання та позбавлення можливості в реалізації своїх звичок та бажань, що в свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Підсудний ОСОБА_4 вказані позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 не визнав, зазначаючи, що будь - яку моральну шкоду потерпілому на завдавав, надав суду письмовий відзив в якому виклав свої заперечення проти позову. (а.с.а.с. 43-46).

Суд вважає зазначений позов потерпілого ОСОБА_7 обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч.ч. 1, 5ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі - Постанова ), зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому ОСОБА_7 неправомірними діями підсудного ОСОБА_4 моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань.

Але потерпілий ОСОБА_7 достатньо не обгрунтував, з чого саме він виходив при визначенні суми відшкодування, чому саме така сума в розмірі 50000 гривень, яка ним заявлена, є достатньою для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий, їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілому ОСОБА_7 , спричиненої йому неправомірними діями підсудного ОСОБА_4 , моральної шкоди є сума в 20000 гривень.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, у виді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди - 20000 гривень.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1