Справа № 932/6155/22
Провадження №1-кс/932/3740/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке мотивоване наступним.

Так, СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001928 від 19.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2022 року близько 20 години 40 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухався в смт. Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області по пр. Слобожанському з боку вул. Василя Сухомлинського в напрямку вул. Тепличної.

Під час руху ОСОБА_4 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 18.04.1972 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину по пр. Слобожанський смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області зліва направо за напрямком руху автомобіля та, неподалік регульованого пішохідного переходу розташованого на перехресті з вул. Тепличної та пр. Слобожанське скоїв наїзд на нього.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двох забійних ран - в потиличній області ліворуч, в проекції зовнішнього кута лівого ока з переходом частково на проекцію виличної дуги ліворуч, параорбітальних гематом з обох сторін, множинних саден голови та обличчя, закритого перелому правої ліктьової кістки у середній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому правої великогомілкової кістки у верхній та середній третині, закритого перелому правої малогомілкової кістки у середній та нижній третинах, двох синців - по задньо-зовнішній поверхні правого плеча на межі верхньої та середньої третини, в поперековій області ліворуч з переходом на проекцію гребня лівої клубової кістки, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_4 , керуючи

транспортним засобом автомобілем марки Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

- п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, які, знаходяться в причинному зв`язку з наслідками що настали.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні ним правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 , середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Слідство дійшло висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний визнав підозру, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Вислухавши сторону обвинувачення та підозрюваного, перевіривши наявність обґрунтованої підозри та ризиків, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Слідчим суддею встановлено, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001928 від 19.10.2022, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Згідно фабули кримінального правопорушення, гр. ОСОБА_4 18.10.2022 року близько 20 години 40 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухався в смт. Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області по пр. Слобожанському з боку вул. Василя Сухомлинського в напрямку вул. Тепличної, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 18.04.1972 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину по пр. Слобожанський смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області зліва направо за напрямком руху автомобіля, у невстановленому місці. Унаслідок ДТП пішоход отримав тілесні ушкодження.

За даним фактом було розпочате кримінальне провадження № 0001928 від 19.10.2022.

21.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Підозра обґрунтовується протоколом огляду місця події, від 18.10.2022, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протокол перегляду відеозапису, висновком судово-медичної експертизи за №3127е; висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу експертизи; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 ; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 ; висновком судово-автотехнічної експертизи; протоколом тимчасового доступу до речей і документів, висновком судово-токсикологічної експертизи, повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 та іншими доказами у сукупності.

Таким чином, слід дійти висновку, що зібраними органом досудового розслідування матеріалами та встановленими в судовому засіданні обставинами встановлено, що гр. ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованого злочину. Отже, підозру слід визнати обґрунтованою.

Злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 є нетяжким згідно ст. 12 КК України.

Перевірячи заявлені прокурором ризики та їх доведеність, відзначаю таке.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слід вказати, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, тому дійсно є ризик того, що він може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду.

Але разом із тим, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Так, максимальне покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України 3 роки позбавлення волі.

Цей розмір покарання не є таким, щоб спровокувати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування і суду, оскільки останній розуміє, що притягується вперше до кримінальної відповідальності, тому суд може застосувати положення ст. 75 КК України.

Ризик впливу на свідків та потерпілого не доведений, оскільки підозрюваний повністю визнає підозру, тому йому немає необхідності впливати на свідків та потерпілого з метої змінити надані ними показання.

Слідчий суддя вказує, що запобіжний захід про який просить сторона обвинувачення є винятковим, тобто його застосування можливе, якщо прокурор доведе, що жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, слідчим суддею встановлені обставини, що виключають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в силу п. 3 ч. 2 ст. 183 КК України такий запобіжний захід застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Ці обставини стороною обвинувачення не доведені. Підозрюваний з`явився до суду самостійно.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Слідчий суддя, враховуючи особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, вважає можливим обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що буде достатнім для запобіганню ризику переховування та забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 . Інші запобіжні заходу є необґрунтованими і не відповідають тяжкості вчиненого злочину, та обставинам кримінального провадження, тому їх застосування призведе до необґрунтованого процесуального примусу.

Отже, до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, і покласти виконання обов`язків.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 179, 181, 184, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного такі обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не спілкуватися зі свідками та представником потерпілого по даному кримінальному провадженню, окрім випадків проведення спільних слідчих дій;

Роз`яснити підозрюваному та повідомити письмово під розпис, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш тяжкий запобіжний захід, а також на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а якщо справа перебуватиме в провадженні суду на прокурора.

Ухвала діє до 18.02.2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10