Справа № 522/3153/23
Провадження по справі №1-кс/522/1047/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП № 1 в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ ВП№5 ОРУП № 1 в місті Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2023 року до ЧЧ ВП№5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення хі служби 102 про те, що 06.02.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без ознак насильницької смерті. Труп за результатом огляду направлено до ООБСМЕ для розтину та встановлення причин смерті. (ЄО 1448 від 06.02.2023 року).

В ході досудового розслідування постановою слідчого від 10.02.2023 року земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та будинок розміщений на ній визнано речовим доказом по кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги, що вищезазначена земельна ділянка та будинок, розміщений на ній є предметом кримінального правопорушення та те, що незастосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати, або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні. У зв`язку з чим, вбачається необхідність арештувати земельну ділянку та будинок розміщений на ній, що за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення невстановленими особами, злочинні дії яких направлені на заволодіння нерухомим майном яке, виникає необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку та будинок розміщений на ній.

Позиція учасників судового розгляду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на майно. Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що майно відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.

Проте, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

На переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначену в клопотанні квартиру не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 07.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В клопотанні слідчого немає обґрунтування яким чином вказана квартира стосується вказаного кримінального провадження та яке значення має для органу досудового розслідування.

Слідчий в своєму клопотанні обмежився лише цитуванням норм КПК, без зазначення того, яким чином вказані положення КПК України стосуються вилучених під час обшуку речей та документів.

Проте, будь-яких інших підстав щодо необхідності накладення арешту на зазначене майно, слідчим в клопотанні не вказано.

Слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, оскільки слідчим не вмотивовано належним чином необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, його мету та значення вказаних в клопотанні предметів та документів для органу досудового розслідування, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП № 1 в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту із забороною розпоряджатися ним та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, а саме на земельну ділянку та будинок розміщений на ній, що за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_5

21.03.2023