490/2609/22 16.11.2022
н/п 1-кп/490/412/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2609/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000862 від 17.06.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одеса, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, одружений, працює охоронцем в ПП "Мебельні технології", раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-2, ч.2 ст.436-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Починаючи з 17.03.2022 року по 24.03.2022 року ОСОБА_6 , будучи громадянином України, усвідомлюючи злочинність своїх дій, будучи обізнаним про здійснення РФ збройної агресії проти України, керуючись ідеологічними мотивами, знаходячись у невстановленому на даний час місці, за допомогою власного мобільного телефону марки "REDMІ 9", ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із встановленою СІМ-карткою оператора мобільного зв`язку "Vodafone", за яким закріплений абонентський номер НОМЕР_3 , використовуючи особистий профіль у соціальній мережі "Facеbook" на ім`я " ОСОБА_7 " здійснював поширення матеріалів, в яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Згідно висновку експерта зонального експертного сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_8 №36 від 10.06.2022 року, встановлено, що матеріали які поширював ОСОБА_3 , містять ознаки глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України та виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.436-2 КК України, а саме: виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, та ч.2 ст.436-2 КК України: поширення матеріалів, в яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікапія осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.

27 червня 2022 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000862 від 17.06.2022 року. Згідно з угодою, ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі висунутого йому обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання: за ч.1 ст.436-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік; за ч.2 ст.436-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки без конфіскації майна; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком) на 1 /один/ рік та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесені до категорії нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода про визнання винуватості може бути укладена.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочинів, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також з урахуванням особи ОСОБА_3 ..

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 10.06.2022 року №36) в сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 16 коп..

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.314, ч.1 ст.369, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 червня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000862 від 17.06.2022 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.436-2, ч.2 ст.436-2 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік;

- за ч.2 ст.436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 10.06.2022 року №36) в сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 16 коп..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.06.2022 року на тимчасово вилучене майно, добровільно надане 25.03.2022 року ОСОБА_3 , а саме: мобільний телефон "REDMІ 9С", ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 .

Речовий доказ:

- мобільний телефон "REDMІ 9С", ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 , переданий до КЗРД Управління СБ України в Миколаївській області для тимчасового зберігання - повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1