Справа № 507/202/23
Провадження № 1-кп/507/19/2023
Номер рядка звіту 18
В И Р О К
15.02.2023 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любашівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-професійною освітою, працюючого комірником ТОВ «Агропостач», маючого на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
29 грудня 2022 року приблизно о 20 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній із кімнат будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, затіяв сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , з якою він спільно проживав однією сім`єю, але не перебуває в зареєстрованому шлюбі.
В ході зазначеної сварки, ОСОБА_3 керуючись раптово виниклим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, взяв до рук металеву кочергу та наніс нею неодноразові удари в область голови та верхніх кінцівок потерпілої ОСОБА_5 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді множинних забоїв та саден, ран голови та верхніх кінцівок, які відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень, а також тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 4-ї п`ясної кістки правої кисті із задовільним станом уламків, яке відповідно до п.п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями заподіяв потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, за що передбачена кримінальна відповідальність ч. 1 ст. 122 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він співмешкає із ОСОБА_5 29 грудня 202 року він, будучи в стані алкогольного сп`яніння повернувся додому, і побачив, що ОСОБА_5 вживала алкогольні напої із своїми знайомими. Він подумав, що ОСОБА_5 вигнала його сина з дому та між ними почалася сварка. В процесі сварки, він наніс декілька ударів металевою кочергою ОСОБА_5 і коли побачив кров на її руці, то зупинився. Він щиро кається в скоєному, з потерпілою примирився, просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона з ОСОБА_3 примирилась, просила призначити йому не суворе покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченим, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їй зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 є: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи, має на утриманні малолітнього сина, раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку в лікаря психіатра з 02.2016 року з діагнозом F 07/2, думку потерпілого про призначення не суворого покарання, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин а та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства ( ).
За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, визначеної ч.1 ст. 122 КК України, а також з урахуванням вищевказаних обставин звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання із застосуванням іспитового строку.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не має.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальних витрат по справі не має.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_3 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі після вступу вироку в законну силу: металеву кочергу, марлевий тампон зі змивами бурого кольору, що зберігаються в кімнаті речових доказів ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області знищити, скасувавши арешт на вказане майно, який був накладений відповідно до ухвали слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 30 грудня 2022 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5
Суддя: ОСОБА_1