ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/6588/19 Номер провадження 11-кп/814/1995/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтави провадження за апеляційною скаргою із змінами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, без постійного місця проживання,раніше судимого: 01.04.2019 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.І ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн.; 25.03.2020 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки та штраф в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн, який відповідно до положень ст. 72 КК України виконувати самостійно,
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 190 , ч.2 ст.186 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 190 ч.2, 186 ч.2 КК України на призначено покарання: за ч.2 ст.190 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України 4 роки 3 місяці позбавлення волі; на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі; згідно ст.70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 року , остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі та штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, який відповідно до ст.72 КК України слід виконувати самостійно.
Початок строку покарання визначено рахувати з 15.01.2020.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 225 грн. майнової шкоди, а в іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто судові витрати в розмірі 1200 грн. та вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_7 вчинив злочину за таких обставин:
03.06.2019 року близько 23-00 год. ОСОБА_7 , знаходячись в лісосмузі за адресою: АДРЕСА_1 , побачив раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_9 , який розмовляв по своєму мобільному телефону Samsung Е 2121 ІМЕІ: НОМЕР_1 . У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_9 . Діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна - грабіж, ОСОБА_7 оцінивши обстановку, яка склалась як сприятлива для вчинення кримінального правопорушення, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх наслання, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_9 та різким рухом своєї правої руки вирвав з правої руки потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки Samsung Е 2121 ІМ1.І: НОМЕР_1 вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №2703/19 від 08.08.2019 року - 225 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 21.11.2019 року приблизно о 11-30 год., точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту поблизу будинку №166 по пр. Олександрівському в м.Харкові зустрів раніше незнайомого ОСОБА_10 , після чого, в ході раптово виниклого конфлікту між ними, ОСОБА_7 штовхнув останнього, в результаті чого у ОСОБА_10 з карману одягненої на нього куртки, випав на землю мобільний телефон.

Після чого. ОСОБА_7 , діючи з раптово виниклим умислом направленим на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, повторно, із корисливих спонукань, скориставшись тим, що ОСОБА_10 перебував у нетверезому стані та не зміг би його наздогнати, схопив з землі мобільний телефон «Me і zu М 5es» ІМЕІ НОМЕР_2 , що належав потерпілому ОСОБА_10 , вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1561/20 від 17.04.2020 року 2884,20 грн., таким чином відкрито викрав чуже майно та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У результаті умисних дій ОСОБА_7 спричинено потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2884,20 грн.

Крім того, 07.12.2019 року приблизно о 07-00 год., знаходячись біля буд. 26 по вул. 12 Квітня у м. Харкові, ОСОБА_7 побачив біля першого під`їзду вказаного будинку раніше не відомого йому ОСОБА_11 , який стояв до нього спиною та тримав у правій руці мобільний телефон «ТР-Link Neffos х9 Black» в корпусі чорного кольору та в цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, оцінивши обстановку, яка склалась як сприятлива для вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання. 07.12.2019 року приблизно о 07-00 то. ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_11 , який знаходився біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 та ривком правої руки вихватив з його правої руки мобільний телефон марки «ГР-Link Neffos х9 Black», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №365/20 від 28.01.2020 року складає 3039, 52 грн. після чого з місця вчинення злочину зник, розпоряджившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 на вищевказану суму.

Крім того, 01.01.2020 року приблизно о 06-00 год., знаходячись біля буд. З по пров. Північному у м. Харкові ОСОБА_7 побачив раніше не відомого йому чоловіка ОСОБА_12 , який тримав мобільний телефон марки Samsung Galaxy А6 у корпусі чорного кольору та в цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом обману. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння майном шляхом обману, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви, умисно, повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, 01.01.202 року приблизно о 06-00 год., знаходячись біля будинку 3 по пров. Північному у м.Харкові ОСОБА_13 отримав у ОСОБА_12 мобільний телефон марки Samsung Galaxy А6 у корпусі чорного кольору вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №39/20 від 09.01.2020 року складає 5194,40 грн., після чого ОСОБА_7 пішов у невідомому напрямку та розпорядився вищевказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, 15.01.2020 року приблизно о 03-00 год. ОСОБА_7 побачив на зупинці громадського транспорту яка розташована за адресою м.Харків. пр.Олександрівський, біля буд.75 раніше не відомого йому чоловіка ОСОБА_14 , який стояв до нього лівим боком і у якого із зовнішньої кишені вдягненої куртки стирчав мобільний телефон Samsung Galaxy j7 пео в корпусі чорного кольору та в цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, оцінивши обстановку, яка склалась як сприятливу для вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_14 , який знаходився на зупинці громадського транспорту яка розташована за адресою м. Харків, пр. Олександрівський, біля буд. 75 та ривком правої руки вихватив з правої кишені куртки мобільний телефон Samsung Galaxy j7 пео, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №198/20 від 20.01.2020 року складає 2100 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_14 на вищевказану суму.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі із змінами перший заступник керівника Харківського обласного прокурора просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині не застосування закону, який підлягав застосування, а саме ст.80 КК України.

Просить виключити з мотивувальної та резолютивної частин вирок посилання на призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що становить 850 грн.

Просить постановити новий вирок яким призначити ОСОБА_15 покарання за ч.2 ст.190 КК України 3 роки позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України 5 років позбавлення волі; на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено 5 років позбавлення волі; згідно ст.70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 року , остаточно призначено 6 років позбавлення волі.

В решті вирок просить залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не в повній мірі враховані дані щодо особи обвинуваченого, конкретні обставини вчинених злочинів, який раніше судимий, на шлях виправлення не став, вчинив 5 епізодів злочинів.

Вказує також, що судом неправильно застосовано положення ч.4 ст.80 КК України оскільки вирок від 01.04.2019 року не було виконано, а тому ОСОБА_7 має бути звільнено від відбування призначеного цим вироком покарання у виді штрафу.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду не оскаржувався.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу із змінами підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляційної скарги із змінами.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Фактичні обставини по справі та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються. Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів виходячи із приписів статті 404 ч.1 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора із змінами щодо м`якості призначеного покарання як за кожний із злочинів так і за сукупністю злочинів, колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку , призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу обвинуваченого , який характеризується посередньо , раніше притягувався до кримінальної відповідальності , обставини , що пом`якшують покарання , якими суд визнав щире каяття , визнання вини, відсутність обставин , що обтяжують покарання, кількість епізодів злочинної діяльності, той факт, що частина викраденого майна повернута власникам і прийшов до переконання, що йому має бути призначене реальне покарання не в максимальному розмірі.

Призначивши обвинуваченому покарання за кожною із статей, суд призначив і остаточне покарання за правилами ст. 70 ч.1 , ч.4 КК України.

Із вказаними мотивами призначення покарання , як і з його конкретним строком , погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його м`якість , на чому наголошується в апеляції прокурора , колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги із змінами прокурора, вказаних висновків не спростовують.

Всі обставини на які посилається прокурор в своїй апеляції були враховані судом при призначенні покарання.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у м`якості призначеного судом покарання, апеляційна скарга із змінами не містить.

Не може колегія суддів також погодитись із доводами апеляційної скарги, що обвинуваченого має бути звільнено від відбування покарання за вироком від 01.04.2019 року, яким йому було призначене покарання за ст.309 ч.1 КК України у виді штрафу через сплив строку давності виконання цього вироку.

В цьому контексті колегія суддів звертає увагу, що по перше матеріали провадження не містять інформації щодо стану виконання вироку від 01.04.2019 року, а по друге предметом апеляційного розгляду є перевірка законності вироку від 25.06.2021 щодо ОСОБА_7 і аж ніяк не вироку щодо нього від 01.04.2019, який виконується самостійно. Доводів щодо неправильного застосування судом положень ст.72 КК України в частині самостійного виконання вироку щодо покарання у виді штрафу, апеляційна скарга не містить.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України, є справедливим , законним , обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку , що апеляційну скаргу прокурора із змінами слід залишити без задоволення , а вирок суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу із змінами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення , а особою, яка перебуває під вартою - у той же самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3