ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/2255/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/725/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 348 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Валки в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зюзелка Поллевського району Свердловської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, одруженого, пенсіонера, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого відповідно до посвідки на постійне проживання та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ст. 348 КК України до 12 років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із дозволом на носіння та зберігання вогнепальної зброї строком на 3 (три] роки.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.05.2018 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 4000 (чотири тисячі] гривень 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, в задоволенні іншої частини позовних вимог - суд відмовив.

Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 4000 (чотири тисячі] гривень 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, в задоволенні іншої частини позовних вимог - суд відмовив.

Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 4000 (чотири тисячі] гривень 00 коп. у рахунок відшкодування моральної

шкоди, в задоволенні іншої частини позовних вимог - суд відмовив.

Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 15.05.2018, близько 21год. 45хв. до Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області по телефону надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , відбувається сварка між батьком та матір`ю заявниці ОСОБА_13 . На місце події старшим інспектором - черговим чергової частини Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області було направлено патрульний наряд поліції до складу якого входив інспектор сектору реагування патрульної поліції № 1 Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 , поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 1 Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області сержант поліції ОСОБА_10 , поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_12 та виконувач обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_14 .

При прибутті на місце виклику, 15.05.2018, близько 23год. 20хв., вищевказані працівники поліції залишили свій службовий автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21099», д.н.з. « НОМЕР_1 », обладнаний проблисковими маяками та вказівними надписами «поліція», навпроти входу до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зустрілися із матір`ю заявниці - ОСОБА_15 , яка повідомила про сімейну сварку зі своїм чоловіком - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,узв`язкузчим вказані працівники поліції почали вживати превентивний поліцейський захід, передбачений ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», у виді опитування ОСОБА_15 , в тому числі встановлення місця знаходження ОСОБА_7 для забезпечення його опитування, з метою забезпечення виконання завдань зі здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, а також виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію».

Близько 23год. 30хв., того ж дня, зі сторони гаражного приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , вийшов ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та почав рухатись в сторону вищевказаних працівників поліції, та в цей же час, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись на відстані від 11 до 13 метрів від потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , маючи умисел на посягання на життя у формі умисного вбивства вказаних працівників правоохоронного органу, які в цей час виконували свої службові обов`язки, достовірно знаючи, що поряд з ним перебувають працівники поліції, оскільки останні знаходилися у форменому одязі, біля службового автомобіля та виконували свої службові обов`язки з попередження та припинення правопорушення, словесно звертаючись до працівників поліції, утримуючи в обох руках, на рівні своїх грудей, мисливську гладкоствольну рушницю «ИЖ-27», 16 калібру, двоствольну, умисно та протиправно, натиснувши на спусковий гачок вказаної гладкоствольної рушниці, здійснив постріл в сторону вищевказаних працівників поліції, чим вчинив усі необхідні дії направлені на умисне протиправне заподіяння смерті вказаних працівників правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цими працівниками поліції службових обов`язків.

Однак, внаслідок причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , розуміючи що він вчинив усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, свій злочинний умисел, який полягав у позбавленні життя вищевказаних працівників поліції при зазначених обставинах, ОСОБА_7 реалізувати не зміг, оскільки потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 передбачили зазначені протиправні дії ОСОБА_7 , ухилившись від пострілу з мисливської гладкоствольної рушниці в їх сторону.

Суд першої інстанції визнав винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікував його дії за ст. 348 КК України, як замах на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними працівниками службових обов`язків.

Постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.10.2021 року скасовано ухвалу Харківського апеляційного суду від 09.02.2021 року і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В своєму рішенні суд касаційної інстанції вказав що в ухвалі апеляційного суду відображено лише частину доводів апеляційної скарги захисників. Зокрема, в ній не надано оцінки доводам захисників про невідповідність протоколів огляду місця події від 16 травня 2018 року вимогам статей 104,105-107 КПК України (один із протоколів датований 2017 роком, відсутній підпис криміналіста, проведено огляд домоволодіння ОСОБА_17 без згоди власника манна, за відсутності ухвали слідчого судді тощо); стосовно вилучення предметів, надалі визнаних речовими доказами, за адресою, яка не встановлена в обвинувальному акті; щодо порушення органом досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України та ненадання ОСОБА_7 можливості ознайомитися з речовими доказами у кримінальному провадженні, а також долучення у судовому засіданні доказів сторони захисту.

Відсутні в ухвалі апеляційного суду й відповіді на доводи скарги захисників про те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про визнання доказів недопустимими; порушив право обвинуваченого на захист; усупереч вимогам ч. 4 ст. 128 КПК України безпідставно прийняв цивільні позови потерпілих до свого провадження; порушуючи правила ст. 355 КПК України, провів упізнання за участю потерпілих у судовому засіданні; неправильно зазначив у вироку час події злочину та порушив вимоги ст. 100 КПК України щодо спеціальної конфіскації.

В своїй апеляційній скарзі захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просять вирок районного суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважають вирок незаконним у зв`язку з неповнотою судового рішення, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, винесеним з істотнім порушенням норм кримінального процесуального закону, порушенням презумпції невинуватості.

Апелянти вказують, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 348 КК України, ОСОБА_7 не вчиняв, а суд спотворив покази свідків. Також вказують, що в матеріалах кримінального провадження не достатньо доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Зазначають про те, що суд невмотивовано відмовив стороні захисту у дослідженні доказів, які сторона захисту надавала суду в підтвердження невинуватості обвинуваченого.

Наголошують, що сторона захисту має право збирати докази.

Назви документів захистом були обрані виходячи зі змісту документу. Вважають що в жодному випадку не присвоювали собі таким чином повноважень слідчого.

Також апелянти посилаються на те, що на їх думку суд не вірно встановив час перебігу подій. Суд встановив що працівники поліції прибули о 23 годині 20 хвилин, при цьому самі потерпілі зазначають що прибули о 22 годині.

Крім того суд не врахував, що автомобіль поліції було залишено на відстані 2 метрів.

При цьому виникає здивування, як з відстані 11-13 метрів, здійснивши постріл дробом з рушниці 16 калібру в сторону шістьох осіб, всі потерпілі залишилися неушкодженими.

Потерпілі надали пояснення, що було темно, вони не бачили обвинуваченого.

Модель рушниці це також припущення, оскільки дріб не було знайдено.

Право обвинуваченого на носіння та зберігання зброї не підтверджує винуватість особи та подію злочину.

Також потерпілі в суді зазначали, що вони почали переховуватись вже після пострілу а не до нього.

Свідки при цьому зазначали що був гучний звук а не постріл. Такі покази надавали

свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_18 .

Як потерпілі могли бачити зброю в руках обвинуваченого не зрозуміло, оскільки

було темно.

Також апелянти наголошують, що покази потерпілих є суперечливими та не

узгоджуються між собою.

Вказують, що стороною захисту заявлялось клопотання про визнання доказів

недопустимими, зокрема протоколу огляду місця події від 16.05.2018 року, проте суд не

надав правової оцінки заявленому клопотанню та не зазначив відповідні аргументи у

вироку.

Крім того у протоколі зазначена дата 2017 рік.

На план схему до вказаного протоколу містяться заміри відстаней, які не

узгоджуються з дійсними розмірами наведених розрахунків.

Що стосується знайденого пижа, то його місцезнаходження не узгоджується з

розташуванням потерпілих та свідків.

Вважають протокол додаткового огляду місця події від 16.05.2018 року

недопустимим доказом, оскільки він не містить способу ідентифікації вилучених речей

та способу їх опечатування.

Також наголошують, що письмову згоду на огляд житла надав ОСОБА_17 , але

жодного документу, який би підтверджував те що вказана особа є власником

домоволодіння в матеріалах справи відсутні.

Відповідна ухвала слідчого судді також відсутня.

Крім того, надалі у процесуальних документах зазначена адреса АДРЕСА_2 ,

при цьому у протоколі огляду вказано будинок 17.

Не погоджуються з визнанням осіб потерпілими.

Також вважають, що судом було порушено правила розгляду цивільного позову,

оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вручення обвинуваченому копії цивільних позовів, а тому він був позбавлений можливості надати відзив на позовні заяви.

Крім того, вважають що були порушені вимоги ст. 290 КПК України, оскільки обвинувачений не був ознайомлений з речовими доказами.

Окрім іншого, на думку апелянтів, суд в незаконний спосіб в судовому засіданні провів впізнання обвинуваченого потерпілими, кожному потерпілому задавалося питання чи впізнають вони обвинуваченого та за якими рисами.

Також судом порушені вимоги ст. 100 КПК України, оскільки суд мав повернути майно власнику, так як речові докази не були знаряддям вчинення злочину.

Порушив суд і право обвинуваченого на захист.

Обвинувачений постійно звертався до суду з клопотанням про надання копій матеріалів кримінального провадження разом з копіями технічних записів судових засідань, проте суд проігнорував.

Вважають, що версія сторони обвинувачення не доведена судом поза розумним сумнівом.

Також просять дослідити докази сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисників, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 . ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_19 ,

Покази зазначених потерпілих та свідка є логічними, послідовними та несуперечливими.

В судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілі пояснювали хронологію подій, прибуття на місце наряду поліції, пояснювали обставини спілкування з дружиною обвинуваченого, яка повідомила їм про агресивну поведінку чоловіка, який був у стані алкогольного сп`яніння, намагався увімкнути газ, говорив що покінчить життя самогубством.

Потім з`явився обвинувачений, був незадоволений тим, що дружина визвала поліцію, погрожував потерпілим вбивством, здійснив постріл, потерпілі ховалися в різних місцях, намагалися врятувати своє життя, при цьому обвинувачений намагався їх знайти, продовжував погрожувати.

Всі потерпілі повідомляли, що дійсно було темно, саме обличчя обвинуваченого вони не бачили, але запам`ятали його голос та підтвердили в судовому засіданні про те що дійсно обвинувачений ОСОБА_7 є саме тією людиною, яка вчинила замах на життя працівників поліції.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснював, що він є сусідом обвинуваченого, в ніч події о 23-30 він приїхав додому, поставив свій автомобіль та побачив обвинуваченого, який був у стані алкогольного сп`яніння та повідомив що його переслідують, свідок запропонував йому здатися, припинити переховуватись, в цей момент приїхали працівники поліції та затримали ОСОБА_7 . В подальшому на території його домоволодіння знайшли сейф з мисливським обладнанням, який належить обвинуваченому.

Таким чином вказані потерпілі та свідок, покази яких узгоджуються між собою, підтвердили в повному обсязі фактичні обставини справи, а саме те, що обвинувачений був на місці події, розумів та бачив, що перед ним знаходились працівники поліції, яким він погрожував, здійснив постріл з рушниці в їх сторону, намагався їх знайти, після чого втік і був затриманий у сусіда.

Вказані покази повністю підтверджують подію злочину та причетність до неї обвинуваченого.

Дійсно потерпілі не бачили обличчя обвинуваченого, бачили лише силует зі зброєю, але чули голос обвинуваченого, що і підтвердили в судовому засіданні, повідомивши, що саме ОСОБА_7 вчинив замах на їх життя.

Доводи сторони захисту про начеб то проведення судом під час судового розгляду слідчої дії впізнання обвинуваченого, не приймаються колегією суддів, оскільки суд досліджує докази безпосередньо в судовому засіданні і показання свідків, потерпілих також сприймаються судом безпосередньо, що і зробив суд, надавши належну оцінку зібраним доказам у вироку.

Що стосується доводів сторони захисту про суперечності в показаннях потерпілих щодо часу вчинення злочину, колегія суддів зазначає наступне.

Дослідженими в судовому засіданні в суді першої інстанції картками первинного обліку інформації від 15.05.2018 зафіксовано телефонний дзвінок о 21.45 годині доньки ОСОБА_7 до служби 102 щодо наявної сварки між ОСОБА_7 та його дружиною, а також о 23.30 годині повідомлення потерпілого ОСОБА_20 про здійснення пострілу у свій бік чоловіком, який брутально лаявся на працівників поліції.

Такі дані є об?єктивними і повністю спростовують доводи сторони захисту та покази обвинуваченого в цій частині.

Крім того, ні обвинувачений, ані потерпілі не користувались годинниками для точної фіксації окремих подій, планшет, яким користувались потерпілі, не є приладом для точного вимірювання часу, а за умови приєднання до мережі інтернет і в залежності від налаштувань такий прилад може відтворювати час будь-якого часового поясу.

Таким чином колегія суддів погоджується з оцінкою суду першої інстанції, про те що показання учасників подій щодо часових відрізків є суб?єктивними.

Однак показання потерпілих відповідають об`єктивним даним, встановленим у суді, а показання обвинуваченого з приводу послідовного розвитку подій за його версією, явно суперечать зазначеним об?єктивним даним.

Також показання потерпілих в цій частині не суперечать відомостям протоколу затримання обвинуваченого, який складений іншими працівниками поліції і досліджений у суді, що додатково підтвердив і свідок ОСОБА_19 .

Отже суд встановив правильний час вчинення злочину на основі зібраних доказів, а тому доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Твердження захисників про зміну обвинувачення судом всупереч чинному КПК України також не сприймаються колегією суддів, оскільки навпаки саме суд встановлює обставини справи за результатами проведеного судового слідства, зокрема і час вчинення злочину, що повністю відповідає нормам КПК України

Окрім іншого, колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції, з яких місцевий суд надав перевагу вказаним показам свідка та потерпілих показам свідків ОСОБА_15 дружини обвинуваченого, ОСОБА_18 сестри дружини обвинуваченого та ОСОБА_21 дочки обвинуваченого.

Зазначені свідки є близькими родичами обвинуваченого і після усвідомлення тяжкості пред?явленого ОСОБА_7 обвинувачення намагаються пом?якшити його вину.

Крім того їх покази не узгоджуються з зібраними доказами у справі та позами потерпілих і свідків.

Зокрема ОСОБА_15 та ОСОБА_18 стверджували що не чули взагалі пострілу, не чули слів обвинуваченого та взагалі його не бачили.

Такі покази взагалі є дивними, оскільки вказані свідки знаходились поряд і як мінімум повинні були чути постріл.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку про недовіру до таких показань.

Що стосується інших досліджених судом першої інстанції доказів сторони обвинувачення, зокрема письмових і речових доказів, сторона захисту ставить під сумнів їх законність та допустимість.

Захисники заявляють про те, що майже всі докази є або недопустимими, або не підтверджують причетність винуватість обвинуваченого.

У зв`язку з вказаним, колегія суддів, з метою повного та об`єктивного дослідження доводів сторони захисту вирішила дослідити в суді апеляційної інстанції докази, з приводу яких у захисників є сумніви.

На аркуші 12 Том 2 міститься протокол огляду місця події що був проведений 16.05.2018 за участю двох понятих у період часу з 00.20 до 01.25 год, зі змісту якого встановлено, що оглянута ділянка місцевості, яка розташована поблизу буд. АДРЕСА_1 . В результаті огляду виявлено та вилучено 3 листки з гілки дерева з пошкодженнями у вигляді розривів та зафіксовано на залізобетонному стовпі відкол матеріалу, від дії куль бойового припасу до мисливської рушниці, що підтверджено протоколом слідчої дії та фото таблицями і схемою місцевості до нього.

Також до вказаної слідчої дії було залучено криміналіста старшого інспектора ОСОБА_22 .

Колегія суддів визнає доречними посилання сторони захисту на те, що в протоколі огляду місця події неправильно зазначено рік здійснення процесуальної дії, а саме зазначено 2017 рік.

Проте, це є очевидно арифметичною помилкою, оскільки в план-схемі до вказаного протоколу дата вказана вірно 2018 рік.

Під час проведення огляду приймали участь поняті, зазначені їх прізвища, містяться підписи, як понятих так і потерпілих та слідчого.

Огляд проводився на відкритій місцевості на вулиці Партизанській.

Відсутність підпису криміналіста в протоколі огляду місця події від 16.05.2018 не вказує на його недопустимість як доказу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вказана особа не була присутня під час слідчої дії.

Клопотань про повторний допит потерпілих чи допит понятих сторона захисту не заявляла.

Додаткових відомостей та доказів з приводу незаконності вказаного доказу суду апеляційної інстанції надано не було.

Отже вказаний протокол огляду цілком слушно був покладений судом першої інстанції в основу обвинувального вироку.

Також судом апеляційної інстанції було досліджено протокол огляду місця події, що проведений 16.05.2018 за участю двох понятих в період часу з 01.30 до 03.30 год., зі змісту якого встановлено, що оглянута ділянка місцевості біля двору та домоволодіння сусіда ОСОБА_7 ОСОБА_19 по АДРЕСА_2 , під час проведення якого виявлено та вилучено металевий сейф з рушницею «Олень» № 138 Ж, 1958 року випуску, набої 16 калібру РС-16 у кількості 8 штук, ніж, приладдя до рушниці, простирадло, які належать ОСОБА_7 , а також 3 набої 16 калібру, які перебували біля ОСОБА_7 під час проведення огляду місцевості, що підтверджено протоколом слідчої дії та фото таблицями до нього. Огляд проведено з письмової згоди власника будинку ОСОБА_17 , про що надано оригінал заяви власника.

В подальшому згідно постанови слідчого від 16 травня 2018 року, виявлені під час огляду місця події речі були визнані речовими доказами ( арк. 42 Т.2)

Сторона захисту вказує, що у вказаних процесуальних документах зазначені різні адреси, в першому випадку АДРЕСА_3 .

Так дійсно, така невідповідність адрес вбачається колегією суддів, проте вказана обставина не тягне за собою визнання речових доказів у справі недопустимими, оскільки факт законного вилучення речей за адресою АДРЕСА_2 ніхто не заперечує, протокол огляду складений у відповідності до норм КПК України, жодних порушень не вбачається.

Крім того, належить зазначити, що у постанові слідчого від 16 травня 2018 року зазначені вилучені речі, їх перелік, що повністю відповідає відповідному протоколу огляду місця події.

Також колегія суддів дослідила висновок судово-балістичної експертизи № 389 від 24.07.2018, згідно якого підтверджено, що пошкодження листвяної маси та стовпа електромереж утворилося ймовірно у результаті попадання множинних метальних снарядів при пострілі з гладко ствольної рушниці 16 калібру, можливо в спосіб та при обставинах вказаних в ході слідчих експериментів за участю всіх потерпілих, а положення зброї в момент пострілу було спрямовано більш ймовірно у напрямок потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Згідно висновку судової експертизи з дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 13014 від 16.07.2018 встановлено, що на поверхні трикотажу футболки та брюк ОСОБА_7 є окиснювачі та нітрити, які можуть бути продуктами згорання пороху.

Як вбачається з висновку судово-балістичної експертизи № 343 від 05.07.2018 вилучені при огляді місця події 16.05.2018р. 11 патронів вітчизняного та іноземного виробництва є боєприпасами мисливськими патронами 16 калібру, промислового спорядження, призначеними для стрільби із гладко ствольної зброї відповідного калібру, які придатні для стрільби; з яких 3 (три) патрони білого кольору з маркуванням на гільзах «ТАХО БУРАН» з полімерними пижами, тотожними з тим, який було вилучено в при проведенні огляду подвір`я ОСОБА_7 і вилучені біля ОСОБА_7 під час його затримання.

Вказані експертні дослідження, які були досліджені судом апеляційної інстанції, як і інші, досліджені судом першої інстанції є належними та допустимими доказами у справі з огляду на наступне.

Експерти були повідомлені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок чи за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Експертні дослідження були проведено на підставі постанови слідчого.

Посилання сторони захисту на те, що експерт порушив процедуру проведення експертного дослідження не приймаються колегією суддів, оскільки такі твердження нічим не підтверджуються.

Як не мають жодного юридичного підґрунтя, твердження захисників про те, що терміни, які використовує експерт, а саме ймовірно, можуть, свідчить про фактично відсутність доказового значення.

Колегія суддів наголошує, що саме це і є завданням експерта, провести дослідження та з високою долею ймовірності встановити наявність чи відсутність певного факту, встановлення якого вимагається слідством, що і було зроблено експертами.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що висновки проведених по справі експертиз зроблені компетентними спеціалістами, є повними, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, є науково-обґрунтованими, та такими, що за своїм змістом узгоджуються із фактичними обставинами даного кримінального провадження та іншими доказами, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено.

Також сторона захисту у своїй апеляційній скарзі вказує на порушення права обвинуваченого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, зокрема з речовими доказами.

Для перевірки вказаного, колегією суддів було досліджено протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 1 серпня 2018 року (арк. 206 Том 2)

З вказаного протоколу вбачається, що ознайомлення ОСОБА_7 та його захисника з матеріалами досудового розслідування проводилося в умовах слідчого ізолятора - 1 серпня 2018 року.

Міститься підпис ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_23 про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

На аркуші 208 міститься посилання захисника про те що речові докази були надані на ознайомлення та відповідний підпис.

Будь яких заперечень зі сторони ОСОБА_7 щодо ненадання речових доказів вказаний протокол не містить.

Колегія суддів зазначає, що згідно КПК України на орган досудового розслідування покладено обов`язок надати сторонам майбутнього судового розгляду безперешкодно реалізувати їх можливість ознайомитися із речовими доказами (у разі виявлення ними бажання), однак він не зобов`язаний здійснювати таке ознайомлення в обов`язковому порядку за відсутності ініціативи сторони захисту.

В даному випадку захисник ознайомилася з речовими доказами, а ОСОБА_7 такого бажання не виявив.

Також належить зазначити, що всі речові докази у справі оглядалися судом першої інстанції безпосередньо під час судового засідання від 08.04.2019 року, при цьому судовий розгляд здійснювався у складі присяжних.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині необґрунтованими.

Фактичні дані, на підставі яких суд встановив обставини цього кримінального провадження містяться також в інших досліджених доказах, які також є належними та допустимими.

Зокрема судом були досліджені протоколи проведення слідчих експериментів за участі потерпілих.

Під час проведення слідчих дій відтворені обставини вчинення кримінального правопорушення, показання потерпілих збігаються та узгоджуються з показаннями наданими ними під час допиту між собою та показаннями наданими під час допиту в суді. Дані, отримані при проведенні слідчих експериментів не суперечать показанням свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та ОСОБА_24 . Крім того, відомості отримані при проведенні слідчих експериментів, узгоджуються із висновками експертів.

Крім того, у судовому засіданні під час дослідження схем місцевості до протоколів слідчого експерименту встановлено, що на схемах позначено не стовбур дерева, на якому пошкоджено листя, а визначено розташування частини крони того самого дерева з пошкодженим листям, стовбур якого розташований у дворі обвинуваченого і це об?єктивно узгоджується із змістом додатків до протоколів огляду місця події фото таблиць та фото таблиць додатків до висновку експерта № 335 від 23.06.2018 року фото № 2 і № 3.

Отже доводи сторони захисту про неправдивість показань потерпілих під час проведення слідчого експерименту та недостовірності відомостей, що містяться в протоколах зазначених слідчих дій, є безпідставними і не можуть бути підставою для закриття провадження у справі.

Посилання апелянтів на денний час проведення слідчого експерименту, як на порушення процесуальної дії відкидається колегією суддів, оскільки час доби в даному випадку не має значення.

Під час слідчого експерименту визначалося місцезнаходження потерпілих, відтворювалася хронологія подій на місцевості.

Жодних питань, пов`язаних саме з часом доби не вирішувалося.

Переглядаючи інші доводи апеляційної скарги сторони захисту, щодо неповноти судового розгляду, допущеної судом першої інстанції, колегія суддів зауважує наступне.

Захисники обвинуваченого заявили в суді першої інстанції чисельні клопотання про визнання доказів недопустимими (Т.2 арк. справи 153,155,158,160,162,164,167,169,171,173,175,177,179)

Всі вказані клопотання були розглянуті судом першої інстанції під час судового засідання від 26.03.2019 року, протокольно.

Головуючий суддя зазначив, що вказані клопотання пов`язані з питанням винуватості обвинуваченого та вони будуть розглянуті судом в нарадчій кімнаті та їм буде надана оцінка у остаточному судовому рішенні.

Така процесуальна позиція є правильною та відповідає нормам КПК України, згідно яких суд не має права вирішувати наперед питання пов`язані з винуватістю особи, такі питання вирішуються в нарадчій кімнаті перед прийняттям остаточного судового рішення.

У вироку міститься ґрунтовний аналіз всіх доказів сторони обвинувачення на предмет законності та допустимості.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду повторно дослідила ряд доказів, а тому за результатами судового розгляду двох інстанцій, було надано вичерпні відповіді на всі клопотання захисників.

Також захисник у своїй апеляційній скарзі вказав на необґрунтовану відмову суду першої інстанції в долученні доказів сторони захисту.

В томі 3 на аркуші 56 міститься відповідне клопотання захисника ОСОБА_9 про долучення матеріалів справи протоколу огляду місця події від 11 серпня 2018 року за участі адвоката та свідків, плану схеми.

Суд відмовив у долученні вказаних відомостей до матеріалів справи, зазначивши що вони є очевидно недопустимими.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду, оскільки захисник фактично присвоїв функції слідчого чи прокурора.

Проведення таких слідчих дій, як огляд місця події це є функція слідчого органу.

Збирання адвокатом доказів у такий спосіб порушує права в першу чергу обвинуваченого.

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що жодних перешкод у отриманні доказів в порядку ст.333 КПК України не існувало, проте відповідне клопотання стороною захисту не заявлялось.

За таких обставин доводи захисників в цій частині також не заслуговують на увагу.

Порушення права обвинуваченого на захист також не вбачається, обвинувачений був забезпечений кваліфікованими захисниками, позиція захисту була активною, весь час, як під час досудового розслідування, так і судового розгляду ОСОБА_7 був представлений захисником.

Що стосується клопотань обвинуваченого про ознайомлення з матеріалами справи, на арк. 173 Том 1 міститься акт, підписаний начальником конвойної служби, про те що обвинуваченому була надана можливість ознайомитись з матеріалами справи, проте він відмовився.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений висував свою версію подій, вказував, що він не причетний до події злочину, був в іншому місті, прийшов до сусіда і був затриманий, рушницю він загубив, всі докази сфальшовані.

Така версія обвинуваченого повністю перевірена та спростована як за результатом судового розгляду в суді першої інстанції так і за наслідками розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_7 визнаний винним за вчинення злочину, передбаченого ст. 348 КК України, а саме за вчинення замаху на вбивство працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

Злочин, передбачений ст. 348 КК України вважається закінченим з моменту замаху на життя зазначених у ст. 348 КК осіб, незалежно від настання будь-яких наслідків.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною формою вини. Винний усвідомлює, що посягає на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків, передбачає настання смерті названих осіб внаслідок своїх дій і бажає або свідомо допускає її настання.

Аналізуючи дії ОСОБА_7 , знаходження якого біля свого домоволодіння в ніч події повністю підтверджене зібраними доказами, колегія суддів вважає кваліфікацію дій обвинуваченого правильною.

ОСОБА_7 об`єктивно бачив працівників поліції, розумів, що вони прибули за викликом дочки, яку про це попросила дружина обвинуваченого, з якою напередодні в нього виник конфлікт. Висловлював агресію, погрожував, після чого здійснив постріл в сторону працівників поліції з рушниці.

Після здійснення пострілу обвинувачений не зупинився, продовжив шукати потерпілих та погрожувати.

Таким чином, вказане свідчить про наявність прямого умислу на вчинення вбивства працівників поліції.

Наслідки у вигляді смерті не настали внаслідок причин, що не залежали від волі обвинуваченого потерпілі намагались сховатись і ухилитись від пострілу, дріб потрапила у листки на дереві та у стовп, де були знайдені отвори.

При цьому у колегії суддів немає жодних сумнівів, що постріл обвинуваченим було вчинено саме з рушниці 16 калібру ИЖ 27, що належала обвинуваченому.

Пиж, який було знайдено під час огляду подвір`я ОСОБА_7 тотожний патронам, які були виявлені під час проведення огляду місця події від 16.05.2018 року.

На одязі обвинуваченого були знайдені нітрити та окиснювачі, які можуть бути продуктами згорання пороху.

Також не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про фальсифікацію доказів у справі.

Органами досудового розслідування у сейфі було знайдено іншу рушницю, 32 калібру. Об`єктивно, якби працівники поліції мали намір сфальсифікувати справу, то вказана рушниця була б ймовірно обрана знаряддям злочину.

Ознак фальсифікації справи колегія суддів не вбачає.

При цьому, в суді апеляційної інстанції, колегією суддів були створені для сторони захисту всі належні умови стосовно можливості повторно дослідити докази, сторона захисту не заявила клопотання про необхідність дослідженні певних доказів чи допиту певних осіб для підтвердження обставин фальсифікації справи.

Таким чином, версія щодо непричетності обвинуваченого до злочину не знайшла свого підтвердження.

Отже, дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

З огляду на вказане, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин справи та незгоду з законністю отриманих доказів у справі.

При цьому сторонам були створені належні умови, були задоволені клопотання про допит свідків як сторони захисту так і сторони обвинувачення.

Підсумовуючи викладене, колегія судді зазначає. що наведені в апеляційних скаргах мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченого, а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Також захисники не погоджуються з оскаржуваним вироком в частині вирішення цивільних позовів потерпілих.

Колегія суддів з такими доводами не погоджується, оскільки вони позбавлені правових підстав.

У справі містяться цивільні позови потерпілих, які були належним чином зачитані головуючим суддею під час судового розгляду, суд з`ясовував думку сторін з приводу заявлених позовів.

Будь яких клопотань сторона захисту не заявляла.

Оскаржуваний вирок містить посилання на відповідне законодавство, аналіз позовних заяв та аналіз їх обґрунтованості.

Також колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині конфіскації мисливської рушниці Олень» № НОМЕР_2 .

В даному випадку вказана рушниця знаходилася у сейфі, що належав обвинуваченому, який останній сховав на території домоволодіння свого сусіда.

При цьому інша рушниця, володільцем якої є обвинувачений не знайдена.

За таких обставин, в будь якому випадку, вказана рушниця не може бути повернута обвинуваченому, який використав зброю для вчинення особливо тяжкого злочину, який характеризується підвищеною суспільною небезпекою, а тому підлягає конфіскації.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо оскарження призначеного обвинуваченому покарання, а тому колегія суддів не переглядає судове рішення в цій частині.

Крім того, захисники обвинуваченого подали клопотання про виправлення описки в ухвалі Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане клопотання в рамках даного апеляційного провадження з огляду на наступне.

Захисники обвинуваченого у вказаному клопотанні, посилаючись на ст. 379 КПК України, фактично ставлять питання про зміну суті рішення колегії суддів.

Згідно ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Він може лише виправити очевидну арифметичну помилку, описку.

Наведені положення закону є імперативними й підлягають обов`язковому врахуванню судом, сторонами та іншими учасниками провадження.

В резолютивній частині вказаної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовжила запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до настання певної події, а саме до завершення апеляційного розгляду.

При цьому захисники просять задовольнити їх клопотання та викласти резолютивну частину ухвали з формулюванням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Така вимога є процесуально неприпустимою та йде в розріз саме с вимогами ст. 379 КПК України, а тому таке клопотання захисників належить залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді