Справа № 463/773/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/156/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
власника майна: ОСОБА_7 представників власника майна: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши в м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 08 лютого 2023 рокупро накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Детектив Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000022 від 02.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.209, ч.1 ст.212, ч.1 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2023 року вказане клопотання детектива - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN SHARAN», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: копію бланку декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей № 209100/2023/19 від 03.02.2023 року.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовлено.

Слідчий суддя мотивує своє рішення тим, що на даній стадії розгляду клопотання, детективом не надано доказів того, що ОСОБА_7 ввозив грошові кошти національної валюти України через держаний кодон України з приховуванням джерел їх походження, а також, що останні вивозились з окупованих територій України за кордон, та в подальшому ввозились на територію України через державний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Зокрема, у протоколі обшуку не було визначено ознак, що вилучені грошові кошти є предметом злочину та стосуються кримінального провадження. Не зазначено, яким саме чином вилучені грошові кошти стосуються вказаного кримінального провадження та чи містять відомості про незаконну діяльність.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2023 року в частині відмови в задоволені клопотання детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області та постановити нову ухвалу якою задовольнити вимоги клопотання детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_11 про накладення арешту на предмети зовні схожі на Українську гривню, номіналами по 200 (двісті) грн., в кількості 36 250 (тридцять шість тисяч двісті п`ятдесят) штук., в загальній сумі 7 250 000 (сім мільйонів двісті п`ятдесят тисяч) грн., які описані та вилучені згідно протоколу обшуку від 04.02.2023 у транспортному засобі Volkswagen SHARAN, д.н.з. НОМЕР_1 у кримінальному провадженні №0000022 від 02.02.2023.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що постановою детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_12 від 04.02.2023 вилучені вищевказані речі (предмети) та документи у відповідності до норм КПК України визнано речовими доказами та долучено їх до матеріалів кримінального провадження № 0000022 від 02.02.2023.

Вказані у постанові речі та предмети відповідають вимогам ст. 98 КПК України, тобто зберегли на собі сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час здійснення досудового розслідування.

Вважає, що долучені захисником під час судового засідання копії документів, які пояснюють джерело походження вилучених коштів у ОСОБА_7 неможливо перевірити на предмет їх дійсності з метою виключення випадку можливого їх підроблення безпосередньо у судовому засіданні, але слідчий суддя таку позицію детектива проігнорував та не виклав у судовому рішенні відповідних мотивів.

Зазначає, що зі змісту вказаних документів вбачається, що ОСОБА_7 спільно з дружиною ОСОБА_13 в період з 2015 по 2018 рік отримано дохід від реалізації майна та по страховим договорам у сумі - 1 850 458,85 грн., при цьому ОСОБА_13 в період 2018-2019 рік внесено до страхових компаній на депозитні рахунки 2 003 000,00 грн. Різниця між отриманим прибутком та витратами складає - 152 541,15 грн., що, на думку прокурора, ставить під сумнів щодо законності отримання ОСОБА_14 грошових коштів на загальну суму 7 250 000,00 грн. та їх фактичної приналежності саме ОСОБА_7 або ж членам його родини, а не іншим особам.Прокурор зверталась увага судді на те, що до Республіки Польщі з Республіки Білорусь грошові кошти у сумі 7 250 000,00 грн. згідно митної декларації № 60.505.1.2023.367 від 02 лютого 2023 року ввозилися саме ОСОБА_13 та декларувались особисто нею як її власні заощадження, джерело їх походження взагалі не вказувалось. А з Республіки Польщі до України грошові кошти у сумі 7 250 000,00 грн. згідно митної декларації № 209100/2023/19 від 03 лютого 2023 року завозив і декларував безпосередньо ОСОБА_7 як його власні заощадження, при цьому не вказував в декларації джерело їх походження та мету використання.

Апелянт стверджує, що таким чином до Польщі транзитом в Україну їх ввозить один суб`єкт декларування (який володіє індивідуальними ознаками та анкетними даними), а вже з Польщі ввозить в Україну інший суб`єкт декларування, що не дозволяє однозначно стверджувати ту обставину, що гроші мають законне походження, оскільки під час перетину кордонів в декількох державах митним органам надавались суперечливі дані. Але, слідчий суддя ці обставини не прийняв до уваги та проігнорував, не виклавши в у судовому рішення відповідне обґрунтування цій очевидній спробі замаскувати незаконне походження вилучених під час обшуку грошових коштів.

Прокурор вказує, що громадянин ОСОБА_15 , окрім паспорту громадянина України має ще паспорт громадянина Російської Федерації (№ НОМЕР_2 , виданий 23.06.2014 року УФМС Росії, Крим м. Джанкой), який безперешкодно дозволяє йому відвідувати країну-агресор, до якої він їздить через Республіку Білорусь. Виїзд за межі митної території України він здійснює безперешкодно, як багатодітний батько.

Звертає увагу, що інформації наданої податковим органом вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_13 за 5 (п`ять) сукупних років (2018-2022) спільно отримали офіційний дохід у сумі 815 390,88 гри., що на 6 434 609,12 грн. менше ніж сума, яку перевозив та декларував ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження, відділом детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000022 від 02.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.209, ч.1 ст.212, ч.1 ст.358 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_16 спільно з іншими невстановленими на даний час особами (дані, яких встановлюються), неодноразово перебуваючи за кордоном України, вчиняв фінансові операції з грошовими коштами, які були здобуті завідомо злочинним шляхом з метою їх легалізації на території України використовуючи для цього підроблені документи.

З метою ухилення від сплати податків та легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом громадянин України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з іншими невстановленими на даний час особами, розробив та впровадив схему з умисного ухилення від сплати податків шляхом незаконного переміщення через державний кордон України грошових коштів (джерело походження, яких невідоме), які є об`єктом оподаткування з подальшою їх легалізацією на території України. Вказані операції стали можливими завдяки внесення в документи, які оформлюються при перетині державного кордону завідомо неправдивих відомостей, щодо об`єктів оподаткування та обліку.

Зокрема встановлено, що ОСОБА_16 разом із невстановленими особами організували незаконний вивіз грошових коштів з окупованих територій України за кордон, та в подальшому їх ввезення на територію України через державний кордон України з приховуванням від митного контролю не задекларовані грошові кошти у особливо великих розмірах.

Разом з тим встановлено, що до вказаної протиправної діяльності можливо причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, який також має паспорт громадянина російської федерації. Так, 03.02.2023 року ОСОБА_7 під час перетину державного кордону України у міжнародному пункті пропуску «Угринів-Долгобичув» надав до митного оформлення декларацію № 209100/2023/19 від 03.02.2023 року про ввезення до території України начебто власних коштів у розмірі 7250000,0 гривень, при цьому не вказуючи походження і мету використання вище вказаних валютних цінностей. Також, оперативними працівниками отримано копію декларації № 60.505.1.2023.367, відповідно до якої готівкові кошти у сумі 7250000,0 гривень задекларовані дружиною начебто переміщалися з Республіки Білорусь до Республіки Польща 02.02.2023 року. Вище вказані декларації викликають сумніви щодо правдивості вказаних документів. Так, графа походження товарів - порожня. Тобто відсутнє належним чином оформлене підтвердження походження товарів.

В період часу з 07 год. 16 хв. до 14 год. 38 хв. 04.02.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 04.02.2023 року відповідно до ч.3 ст.233 КПК України проведено обшук автомобіля марки «VOLKSWAGEN SHARAN» р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено: копію бланку декларації митного оформлення № 209100/2023/19 від 03.02.2023 року про ввезення до території України коштів у розмірі 7250000,0 гривень; предметів схожих на Українську гривню, номіналами по 200 (двісті) гривень в кількості 36250,0 (тридцять шість тисяч двісті п`ятдесят) штук, в загальній сумі 7250000,0 (сім мільйонів двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

Постановою старшого детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_12 від 04.02.2023 року, виявлені та вилучені грошові кошти та документи визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

06.02.2023 детектив Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000022 від 02.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.209, ч.1 ст.212, ч.1 ст.358 КК України.

Оскаржуваною ухвалою клопотання детектива - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN SHARAN», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: копію бланку декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей № 209100/2023/19 від 03.02.2023 року. У задоволенні решти вимог клопотання - відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом на майно є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З правового аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що саме лише визнання майна речовим доказом не може бути достатньою підставою для накладення арешту на це майно.

Як правильно встановлено слідчим суддею, достатніх і достовірних доказів того, що вилучені під час обшуку предмети схожі на Українську гривню, номіналами по 200 гривень в кількості 36250,0 штук, в загальній сумі 7250000,0 гривень були переміщені ОСОБА_7 через державний кордон України з метою ухилення від сплати податків та легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, а також не належать останньому, стороною обвинувачення не було представлено.

Водночас, грошові кошти переміщувалась ОСОБА_14 без ознак приховування та задекларовані, що має відображення та підтвердження у митній декларації № 209100/2023/19 від 03.02.2023 року, а факт належності грошових коштів саме ОСОБА_14 підтверджується наявними у матеріалах справи копіями документів, як доказу того, що наявність грошових коштів у ОСОБА_7 доводиться рядом вчинених правочинів (а.с. 69-103).

Апеляційні доводи про те, що копії документів, які пояснюють джерело походження вилучених коштів у ОСОБА_7 неможливо перевірити на предмет їх дійсності, прокурор жодним чином не обґрунтував та не навів переконливих аргументів, які би ставили під сумнів дійсність вказаних документів.

На підтвердження решти доводів апеляційної скарги сторона обвинувачення не надала жодних доказів, які би свідчили про те, що ОСОБА_7 ввозив грошові кошти національної валюти України через держаний кодон України з приховуванням джерел їх походження, а також, що останні вивозились з окупованих територій України за кордон, та в подальшому ввозились на територію України через державний кордон України з приховуванням від митного контролю з метою легалізації таких грошових коштів, одержаних злочинним шляхом.

Покликання апелянта на те, що предмети схожі на Українську гривню, номіналами по 200 (двісті) гривень в кількості 36250,0 (тридцять шість тисяч двісті п`ятдесят) штук, в загальній сумі 7250000,0 (сім мільйонів двісті п`ятдесят тисяч) гривень, які було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN SHARAN», р.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідають вимогам ст. 98 КПК України, тобто зберегли на собі сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час здійснення досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийняв обґрунтоване, мотивоване та законне рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 08 лютого 2023 рокупро накладення арешту на майно залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 08 лютого 2023 рокупро накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4