Провадження №11-кп/824/1891/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілої -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , фактично проживаючого на території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючий під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), раніше судимого 14.03.2016 Великоновосілківським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 406 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки та звільненого 26.12.2019 по відбуттю строку; 11.10.2022 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 406 КК до тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік;

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11.10.2022 більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

В силу ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховано покарання, відбуте частково за попереднім вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11.10.2022, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України, та, вирішено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 18.08.2022.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 близько 11 год. 30 хв. 28.07.2022 перебував разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у сквері по АДРЕСА_3 , а саме навпроти КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги №2», де спільно розпивали алкогольні напої, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою спричинення тілесних ушкоджень, близько 11 год. 40 хв. 28.07.2022 реалізуючи злочинний намір, й свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, почав наносити численні хаотичні удари не менше восьми (точна кількість під час проведення досудового розслідування не встановлена) кулаками рук в область голови потерпілого ОСОБА_9 .

Надалі, ОСОБА_10 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_7 вирішила втрутитись у вказаний конфлікт, однак останній будучи невдоволеним її поведінкою також наніс їй тілесні ушкодження.

Після цього, ОСОБА_7 переслідуючи умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, знову повернувся до потерпілого ОСОБА_9 та продовжив наносити йому численні хаотичні удари не менше десяти (точна кількість під час проведення досудового розслідування не встановлена) кулаками рук та ногами в область голови та тулубу, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження.

Одразу після вказаних подій потерпілого ОСОБА_9 , з отриманими ушкодженнями, було госпіталізовано бригадою швидкої медичної допомоги до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги №2», де він перебував у відділенні інтенсивної терапії.

В результаті вищезазначених дій ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_9 отримав внутрішньочерепну травму та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги №2».

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі, та, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Мотивуючи свої вимоги вказує, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого ОСОБА_7 через суворість.

Зазначає, що висновок суду про відсутність обставин, що пом`якшують покарання є помилковим, оскільки він визнав свою провину та щиро кається у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, моральні та матеріальні претензії з боку потерпілої відсутні. Також, звертає увагу на те, що він є учасником бойових дій на території Донецької та Лугонської областей у 2015-2016 роках, на утриманні має малолітню дитину з інвалідністю.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали вимоги і доводи поданої апеляційної скарги, думку прокурора,потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 121 КК Українипідтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого за яких він просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, які настали, а саме смерть потерпілого, дані про особу ОСОБА_11 , який на обліку у лікаря-психіатра та лікарня-нарколога не перебуває, має місце проживання, його стан здоров`я, спосіб життя, наявність на його утриманні членів сім`ї, те, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання.

Обставин, які б відповідно до ст. 66, 67 КК України, пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_11 судом не встановлено.

Із огляду на зазначене, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_12 покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується колегія суддів.

На переконання колегії суддів, призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_12 з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та відповідає основній його меті як заходу примусу.

Доводи обвинуваченого про наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої, були належним чином перевірені судом першої інстанції, проте не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, що вмотивовано відображено у вироці суду.

При цьому, в суді апеляційної інстанції обвинуваченим не доведено наявності обставин, що у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відстуність підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосування ч. 1 ст. 69 КК України, та подальшого звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховані та оцінені всі обставини, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, разом з іншими обставинами кримінального провадження в сукупності, а тому доводи апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Днпіпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: