Номер провадження: 11-кп/813/4/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів, про призначення експертизи та витребування документів, під час розгляду апеляційних скарг прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року, у кримінальному провадженні № 0000731, внесеному до ЄРДР 10 квітня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України, -

установив:

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнаний невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку недоведеності вчинення даного кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , кожен окремо, звернулись до суду із апеляційними скаргами, у яких зазначали, що вирок підлягає скасуванню з огляду на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду, представник потерпілого ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з клопотаннями про повторне дослідження висновку судово-медичної експертизи №1327, про призначення комісійної судово-медичної експертизи, про витребування з Одеської обласної клінічної лікарні «Дорожня лікарня ДП « Одеська залізниця» медичної документації щодо ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

У тому випадку, коли апеляційний суд вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст. 410 КПК України) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, остання здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст. 404 КПК України, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин.

Одночасно, апеляційний суд зазначає, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10 лютого 2021 року в справі №127/14811/17.

Апеляційний суд констатує, що під час апеляційного розгляду представник потерпілого не навів конкретних обставин, які б свідчили про неповноту дослідження судом висновку судово-медичної експертизи №1327, або, що цей доказ був досліджений судом з порушеннями, а незгода сторони кримінального провадження з висновками, зробленими на підставі дослідженого доказу, не може бути безумовною підставою для його дослідження за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для повторного дослідження висновку судово-медичної експертизи №1327, оскільки клопотання фактично зводиться до незгоди із наданою судом першої інстанції оцінкою вказаного доказу, досліджених безпосередньо під час судового розгляду.

Крім того, апеляційний суд не вбачає об`єктивних підстав для призначення комплексної судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що в рамках вказаного кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 29.04.2013 року було проведено судово-медичну експертизу №1327 щодо встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Як вбачається з висновку експерта у ОСОБА_10 виявлені наступні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу без зміщення відламків; закритої травми правого колінного суглобу у вигляді забою медіального відростка правої стегнової кістки, пошкодження заднього рогу медіального меніска правого колінного суглобу, закритої рани передньої поверхні правого колінного суглобу, забитої рани передньої поверхні правого колінного суглобу, яка ускладнилася травматичним синовітом (запаленням суглобу), що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

Представник потерпілого, звернувшись до суду із вказаним клопотанням, обґрунтовуючи тим, що оскільки суд першої інстанції визнав недопустимими доказами, а саме: висновок судово-медичної експертизи №1327 та показання експерта ОСОБА_12 , тому є необхідність у призначенні комплексної судово-медичної експертизи для постановлення законного вироку.

Як зазначено у статті 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно вимог ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Також, частиною другої даної статті визначені підстави обов`язкового призначення експертизи.

Вимогами ст. 332 КПК України передбачено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, якщо: суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності та у випадках призначення психіатричної експертизи за умов вимог ст. 509 КПК України.

Призначення експертизи віднесено на розсуд слідчого або суду, які приймають рішення, виходячи з конкретних обставин справи, необхідності застосування наукових, технічних або інших спеціальних знань і неможливості встановлення фактичних даних іншим шляхом.

З огляду на предмет клопотання, апеляційний суд вважає, що матеріали справи містять достатньо відомостей для прийняття рішення по вказаній справі.

Крім того, під час судового розгляду у суді першої інстанції було допитано експерта ОСОБА_12 , який надав пояснення щодо проведення судово-медичної експертизи №1327, проти яких не заперечують сторони кримінального провадження.

Також, колегія суддів звертає увагу, що під час судового розгляду у суді першої інстанції стороною захисту заявлялось клопотання про призначення комісійної судово медичної експертизи для встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 , однак, останній заперечував проти її призначення, що також підтвердив представник під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права.

Положеннями ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими нормами КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду просить витребувати з Одеської обласної клінічної лікарні «Дорожня лікарня ДП « Одеська залізниця» медичну документацію щодо ОСОБА_10 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції вказане клопотання про витребування додаткових доказів, не заявлялось, тому, з огляду на положення ч. 3 ст.404 КПК України, у колегії суддів відсутні підстави для їх витребування.

У зв`язку із вищенаведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання представника потерпілого задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 91-94, 242, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК, -

ухвалив:

Відмовити у задоволені клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 про:

- повторне дослідження висновку судово-медичної експертизи №1327;

- витребування з Одеської обласної клінічної лікарні, державного закладу «Дорожня лікарня ДП « Одеська залізниця» медичної документації щодо ОСОБА_10 ;

- призначення комісійної судово-медичної експертизи.

-

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4