Справа № 729/405/22
1-кп/729/24/23 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000385 від 20.04.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 , ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовим клопотанням, яке підтримав у підготовчому судовому засіданні, про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 вогнепальну зброю обріз виготовлений саморобним способом з одноствольної нарізної спортивної гвинтівки ТОЗ-8 № НОМЕР_1 калібру 5,6 мм, 1956 року виготовлення, шляхом укорочування ствола до залишкової довжини 282 мм та ложе приклада до залишкової довжини 450 мм та сорок чотири гвинтівочні спортивно-мисливські патрони 5,6 мм кільцевого запалення.

20.04.2022 близько 15 години 10 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з мотиву неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_8 , який на той час знаходився на території подвір`я свого господарства за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, із вікна свого будинку умисно здійснив прицільний постріл із обрізу гвинтівки ТОЗ-8 №57257 калібру 5,6 мм, зарядженою патроном 5,6 мм у потерпілого ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного кульового проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням діафрагмальної поверхні печінки, розповсюдженого гемоперитонеуму.

Відповідно до наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної експертизи» тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , у вигляді наскрізного кульового проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням діафрагмальної поверхні печінки, розповсюдженого гемоперитонеуму, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілого ОСОБА_8 своєчасно доставлено до реанімаційного відділення КНП «Бобровицька районна клінічна лікарня», де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.

21.04.2022 постановою керівника Ніжинської окружної прокуратури підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.05.2022.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2022 ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.06.2022.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2022 ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.07.2022.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 липня 2022 року дію запобіжного заходжу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено на 60 днів до 18 вересня 2022 року.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2022 року дію запобіжного заходжу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено на 60 днів до 14 листопада 2022 року .

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2022 року дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено на 60 днів до 09 січня 2023 року.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2022 року дію запобіжного заходжу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено на 60 днів до 26 лютого 2023 року.

На даний час виникла необхідність продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, оскільки 26 лютого 2023 року закінчується строк запобіжного заходу, продовженого ухвалою слідчого судді від 29 грудня 2022 року, та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати з огляду на наступне.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжується з метою запобігання ризиків, зазначених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому усвідомлюючи вид та розмір покарання у разі доведеності його вини, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, не встановлено. Тому, з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання, переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. З огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 наразі лише призначається до розгляду, ризик здійснення обвинуваченими спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою переконання або змушення останніх надати покази, вигідні для себе, ОСОБА_5 є реальним, оскільки йому відомі місця проживання учасників даної події;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого кримінального правопорушення, а тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_5 нових злочинів.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу необхідно прийняти до уваги обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання та ризик повторення протиправної поведінки. Не можна залишити без уваги і той факт, що в умовах воєнного стану вірогідність настання вищезазначених ризиків вкрай висока.

Також слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Просить не залишити поза увагою і вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У провадженні Бобровицького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000385 від 20.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, ч.1 ст. 263 КК України. Підготовче судове засідання призначено на 16 лютого 2023 року . 21.04.2022 постановою керівника Ніжинської окружної прокуратури підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Неодноразово ухвалами Бобровицького районного суду Чернігівської області запобіжний захід продовжувався.

Останньою ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26 лютого 2023 .

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За приписом частини 3 цієї статті до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей. Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчиненні злочину та призначення їй покарання. Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

Суд вважає, що системний аналіз кримінального-процесуального законодавства свідчить про те, що на цій стадії судового розгляду суд не вправі вирішувати питання пов`язані із необхідністю оцінки наявних у кримінальному провадженні доказів, а повинен виходити із сутності пред`явленого обвинувачення та наявності ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною. Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у Рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Під час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у судових засіданнях було установлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 злочинів, а також те, що обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано та неодноразово продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії» при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_5 .

На думку суду, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що інкриміновані обвинуваченим злочини вчинено а головне - посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави відповідає особі обвинуваченого та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які у своєму клопотанні наводить прокурор та які станом на день розгляду клопотання не зменшилися.

При розгляді клопотання, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один яких є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, злочин вчинений проти життя особи, вчинення умисного вбивства не доведеного до кінця, що значно підвищує ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, він може переховуватися від суду, усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує, у разі визнання його винуватим, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, також може впливати на потерпілого та свідків, оскільки йому відомі їх місця проживання. Суд вважає, що ризик впливу на потерпілого, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом.

Суд вважає, що обрання обвинуваченому ОСОБА_5 іншого (альтернативного) запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, усунути ризики та закінчити розгляд кримінального провадження у розумні строки. У разі прийняття рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, існує значна ймовірність того, що обвинувачений порушуватиме покладені на них процесуальні обов`язки.

Відтак, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне відносно ОСОБА_5 залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.

Крім цього, оскільки ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, пердбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, суд вважає, що підстави для визначення розміру застави, як умови звільнення обвинуваченого з-під варти, відсутні.

Окрім того, враховуючи те, що в підготовче судове засідання не з"явився потерпілий у справі, належним чином не повідомлений про час та дату судового розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання відповідно до ст. 325 КПК України, а потерпілого повідомити у передбачений законом спосіб, направити йому судову повістку з повідомленням.

Керуючись ст.ст. 314, 331, 371, 372 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000385 від 20.04.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів до 17 квітня 2023 року включно з утриманням його в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Підготовче судове засідання відкласти на 10 квітня 2023 року на 11 . год 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3