Справа №712/6786/20
Провадження № 1-кс/712/570/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0002508 від 12.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2023 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з указаним клопотанням, просить скасувати арешт майна , накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.07.2020 року в частині користування цим майном, а саме: квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Черкаським районним управлінням поліції здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002508 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження, 16 липня 2020 року слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси було розглянуто клопотання старшого дізнавача-інспектора сектору дізнання Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про накладення арешту на майно та накладено арешт на квартиру, власником якої є ОСОБА_5 . Наразі, ОСОБА_5 не є підозрюваної в даному кримінальному провадженні , відносно неї не заявалено цивільний позов, відсутні будь-які відомості щодо причетності її до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

Існування вказаного арешту тривалий час позбавляє можливості ОСОБА_5 користуватися майном, що є її власністю, в той час як вона змушена нести тягар утримання майна, здійснювати оплату комунальних послуг, якими не користується. Не маючи доступу до квартири позбавлена можливості вживати заходів щодо належного технічного стану , внаслідок чого квартира була затоплена.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задоволити. Звертав увагу слідчого судді, що ОСОБА_5 не має наміру відчуджувати майно чи розпорядитись ним іншим чином. Вона бажає утримувати квартиру в належному технічному стані та здійснювати оплату за надані послуги. Просив врахувати, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем квартири, її право не оспорюється ні в межах кримінального провадження , ні в цивільному судочинстві.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, надав пояснення що досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, квартира є знаряддям вчинення злочину, а тому підстав для скасування арешту немає.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення.

Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження відомості про яке внесеного до ЄРДР за № 0002508 від 12.06.2020 року згідно ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2020 року за скаргою ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно до супровідного листа від 10.01.2023 року матеріали даного кримінального провадження направлені для організації досудового розслідування до СУ ГУНП в Черкаській області відповідно до постанови про доручення здійс нення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування.

Факт здійснення досудового розслідування СУ ГУНП в Черкаській області підтвердив слідчий ОСОБА_3 .

В розпорядження слідчого судді матеріали кримінального провадження №0002508 від 12.06.2020 року не надавались

В межах розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 16 липня 2020 року за клопотанням старшого дізнавача-інспектора сектору дізнання Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 накладено арешт на квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 , яка згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_5 .

Згідно із ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Розглядаючи по суті клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту з майна, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у справі триває більше двох років. Із пояснень в судовому засіданні слідчого ОСОБА_3 вбачається, що підозра у вказаному кримінальному провадженні пред`явлена іншій особі, ОСОБА_5 допитана у справі в якості свідка. Цивільний позов у справі не заявлено.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, в частині права користування ним .

Враховуючи вказані обставини, а також те, що заявник ОСОБА_5 є добросовісним набувачем квартири, на яку накладено арешт, позбавлена можливості користуватись нерухомим майно, в той час як власність зобов"язує утримувати квартиру в належному стані, нести ризики неналежного утримання перед третіми особами, здійснювати оплату послуг, якими не користується, не оспорення права власності ні в кримінальному, ні в цивільному судочинстві, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне користування заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне частково скасувати арешт майна.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт майна в частині права користування квартирою АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді 16.07.2020 року ( Справа № 712/6786/20, Провадження № 1-кс/712/3504/20 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1