печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3, при секретарі ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії у кримінальному провадженні № 0003949,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії у кримінальному провадженні № 0003949.

У вимогах даної скарги особа, що її подала просить: зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні, що 18 грудня 2016 року внесене до ЄРДР за № 0003949, за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, - вчинити дію, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 283 Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування вимог скарги адвокат вказує, що у рамках вказаного кримінального провадження відсутні події кримінальних правопорушень, а також відсутній в діях підозрюваного ОСОБА_1 склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, у вчиненні яких він підозрюється.

Крім того, адвокат посилається на те, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було прийнято процесуальне рішення про доручення здійснення досудового розслідування - Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України, вказане процесуальне рішення оформлене постановою від 19 травня 2016 року, проте постанова - є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а при прийнятті постанови прокурор діяв поза межами повноважень та всупереч імперативним вимогам, встановленими ч. 5 ст. 36 КПК України.

З огляду на доводи викладені в скарзі адвокат вказує, що дане кримінальне провадження, за підозрою ОСОБА_1 у у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, - підлягає закриттю. Однак прокурор, зокрема, допускаючи незаконну бездіяльність, що полягає у не розгляді клопотання сторони захисту, уникає виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, встановлених ст. 283 КПК України.

В судове засідання особа, якою подано скаргу не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином. Проте, адвокатом подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

В судове засідання уповноважена особа Офісу Генерального прокурора, не з`явилась, про розгляд скарги повідомлена належним чином. Проте, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заперечив, просив відмовити. Свою правову позицію виклав у письмових запереченнях.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, якою подано скаргу та прокурора у кримінальному провадженні. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, дослідивши надані письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчими групи слідчих Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України за процесуального керівництва групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003949, з розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України стосовно ОСОБА_1 .

За результатами досудового розслідування вказаного кримінального провадження 22.12.2016 було складено та затверджено обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненни кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною пятого статті 191, частиною четверто статті 28 частиною першою статті 366 КК України, який було в подальшому скеровано до суду.

Складанню обвинувального акту, відповідно, передували дії з завершення досудового розсплідування, наданні стороні захисту доступу до матеріапів кримінального провадження

Крім того, в той же день 22.12.2016 між заступником Генерального прокурора України - Головним військовим прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_1 було укладено угоду про визнання винуватості.

В подальшому, вироком Оболонського районного суду міста Києва від 28.12.2016 було затверджено угоду від 22.12.2016 про визнання винуватості, укладену між заступником Генерального прокурора України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_1 , останнього визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною п`ятою статті 191, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 366 КК України та призначено покарання.

Ухвалою Київського апеляційного суду, що постановлена 18.10.2021 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 вирок Оболонського районного суду міста Києва від 28.12.2016, яким затверджено угоду від 22.12.2016 про визнання винуватості укладену між заступником Генерального прокурора України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_1 скасовано з призначенням нового розгляду справи у суді першої інстанції.

Ухвалою Оболонського районного суду від 02.09.2022 у затверджені угоди від 22.12.2016 про визнання винуватості укладеної між заступником Генерального прокурора України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_1 відмовлено, а кримінальне провадження, внесене 18.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N° 0003949 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною п`ятою статті 191, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 366 КК України повернуто прокурору дпя продовження досудового розслідування на підставі положень пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України.

Так стороною захисту було подано до прокурора клопотання від 17.10.2022 року про закриття кримінального провадження № 0003949 від 18.12.2016, яке уповноваженою особою було отримане 19 жовтня 2022 року.

Проте, клопотання сторони захисту прокурором розглянуто не було у зв`язку з чим адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії у кримінальному провадженні № 0003949.

01.11.2022 року адвокатом до матеріалів справи долучено відповідь прокурора від 24.10.2022 року № 10/1/2-22277-16 за результатами розгляду вищевказаного клопотання, з якої вбачається, що прокурором Офісу Генерального прокурора Кондрашовим Геннадієм надано відповідь стороні захисту, а саме: повідомлено, що у кримінальному провадженні № 0003949 було 22.12.2016 прийнято рішення про завершення досудового розслідування, стороні захисту надано доступ до матеріалів кримінального провадження в порядку статті 290 КПК, складено і вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, а з 22.012.2016 (дата скерування обвинувального акту до суду) ОСОБА_1 набув статусу обвинуваченого у кримінальному провадженні. Таким чином, після скерування обвинувального акту щодо ОСОБА_1 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28 частиною п`ятою статті 191, частиною четвертою статті 28 частиною першою статті 366 КК України, відбулось закінчення досудового розслідування. Відтак, з огляду на той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено складанням обвинувального акту та скеруванням його до суду, можливість розгляду клопотань, в тому числі сторони захисту вичерпана.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Положення ст. 284 КПК України регламентують порядок та підстави закриття кримінального провадження.

Як вбачається із скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 , сторона захисту порушує перед слідчим суддею питання щодо закриття кримінального провадження № 0003949 на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відтак слідчий суддя приходить до переконання, що сторона захисту повинна надати обґрунтовані докази того, що у рамках кримінального провадження № 0003949 відсутня подія кримінального правопорушення та відсутність в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Проте, вивчивши матеріали скарги та додатки до неї, приходжу до висновку, що посилання заявника у скарзі на п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є безпідставним, оскільки вони не підтверджені належними та достатніми даними, а слідчий суддя позбавлений функції витребування доказів за власною ініціативою.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як регламентовано ч.2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя позбавлений можливості зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні, що 18 грудня 2016 року внесене до ЄРДР за № 0003949, за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, - вчинити дію, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 283 Кримінального процесуального кодексу України

При цьому слідчий суддя враховує, що основними засадами кримінального провадження є диспозитивність, змагальність сторін, свобода в поданні ними суду своїх доказів та доведення перед судом їх переконливості.

Відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 22, 26, 40, 107, 283-284, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії у кримінальному провадженні № 0003949 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_3