ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3408/22 Справа № 233/1161/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2022 року відносно ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2022 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, офіційно не працевлаштований, але займається приватним перевезенням, не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 (два) роки.

Згідно вироку, ОСОБА_9 19 листопада 2021 року, приблизно о 16.10 год., в темний час доби, маючи при собі посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «В», керуючи на достатніх правових підставах технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «DAEWOO Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в лівій смузі руху по проїжджій частині просп. Ломоносова, яка має дві смуги руху в кожному напрямку, у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, з боку вул. Кримської в напрямку вул. Харківської. Рухаючись вказаним напрямком, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі перехрестя з вул. Бульварною, перед ним в правій смузі руху зупинився попутний легковий автомобіль, водій якого пропускав двох пішоходів, що рухались один за одним по пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку їх руху, серед яких другим йшов потерпілий ОСОБА_10 . При проїзді вказаного пішохідного переходу, водій ОСОБА_9 , в порушення вимог п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи перешкод технічного характеру, об`єктивно маючи можливість виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , та усвідомлюючи, що перед нерегульованим пішохідним переходом зменшив швидкість та зупинився попутний для нього транспортний засіб, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, в результаті чого на пішохідному переході у своїй смузі руху лівою боковою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .. В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_10 помер на місці.

На вказане рішення захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, шляхом застосування вимог ст. 75 КК України. Вказує, що обвинувачений щиро розкаявся, має неповнолітню доньку, потерпіла претензій до обвинуваченого не має, характеризується добре, не судимого, кримінальне правопорушення вчинене не навмисно, обставин які обтяжують покарання передбачені ст..67 КК України відсутні. Враховуючи перелічені факти, захисник просить призначити покарання для ОСОБА_9 не пов`язане з ізоляцією від суспільства. Крам того, просить суд апеляційної інстанції врахувати, що обвинувачений працює не офіційно водієм, це єдиний дохід сім`ї, також просить не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого та кваліфікація його дій ніким не оскаржуються, тому на підставі вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

В судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розповівши про обставини, при яких скоїв зазначене вище ДТП. Повністю розкаявся у скоєному.

Судом першої інстанції були оцінені зібрані у справі докази після їх безпосереднього дослідження в судовому засіданні з точки зору їх належності, допустимості, достатності, достовірності, для доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, ОСОБА_9 , раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно в повному обсязі відшкодував завданий збиток потерпілій, на утриманні має неповнолітню дитину 2021 року народження. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Має постійне місце проживання, всіляко допомагає потерпілій ОСОБА_7 , яка просила суд не позбавляти волі обвинуваченого.

На думку колегії суддів призначення покарання в виді 3 років позбавлення волі, але з застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, буде саме таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі винного.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок у частині основного призначеного покарання, звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, в решті вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2022 року відносно ОСОБА_9 змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, строком на три роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

-зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді