Справа № 474/695/22
Провадження № 1-кс/474/218/22
УХВАЛА
Іменем України

29.11.22р. смт Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, -

встановив:

10.11.2022р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - скаржник), в якій останній просить скасувати постанову дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України (далі - оскаржувана постанова).
В обґрунтування вимог скарги скаржник вказує, що закриваючи кримінальне провадження, дізнавач ОСОБА_4 разом із двома дізнавачами за два роки:

- не провели жодної слідчої дії, за виключенням допиту скаржника;

- не допитали ОСОБА_5 за всіма обставинами, зазначеними в заяві скаржника про злочин від 11.09.2020р. та в протоколі його допиту від 17.11.2020р., оскільки пояснення ОСОБА_5 від 05.11.2020р. не є джерелом доказів у кримінальному проваджені;

- не долучили до матеріалів кримінального провадження клопотання скаржника від 15.02.2022р., зареєстроване належним чином в канцелярії відділу поліції, та не провели по ньому жодної слідчої дії;

- закрив кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, в діях невідомої особи;

- встановив завідомо неправдивий висновок щодо права у ОСОБА_5 відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні складати та надавати характеристики, оскільки системний аналіз чинного законодавства (Закон України від 21.05.97р. №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні, рішення К СУ №-рп 2009р.) свідчить, що повноваженнями надання характеристик на громадян, які проживають на території відповідної ради, органи місцевого самоврядування не наділені;

- встановив відсутність в діях ОСОБА_5 об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 384 КК України, що, на його думку, є підставою для закриття кримінального провадження і при цьому не послався на жоден доказ, підтверджений фактичними обставинами справи;

- закрив кримінальне провадження, на підставі тверджень ОСОБА_5 , залишивши поза увагою доводи скаржника без будь-якого їх обґрунтування та мотивації;

- прийняв неналежним чином мотивовану постанову обмежившись тільки змістом допиту скаржника, пояснень ОСОБА_5 та висновком про відсутність складу злочину за відсутності встановлених обставин, які свідчать про обґрунтованість такого висновку.

Водночас при розгляді скарги до уваги не беруться твердження скаржника, що ... Постанова дізнавача ОСОБА_4 винесена виключно в інтересах голови Покровської сільської ради ОСОБА_5 з метою затягування досудового розслідування для закриття в подальшому кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки копію оскаржуваної постанови, винесеної ще 30.06.2022р., скаржник отримав тільки 04.11.2022р. з власної ініціативи під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в яких відсутні докази її направлення потерпілому в термін, передбачений чинним законодавством...
Практично дізнавач ОСОБА_4 до досудового розслідування ще не приступав. А відсутність у процесуального прокурора ОСОБА_6 підстав для скасування оскаржуваної постанови свідчить про замовний характер досудового розслідування....
Вказані твердження скаржника є виключно його суб`єктивними судженнями, які жодним чином необґрунтовані та немотивовані.
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.

Дізнавач СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 (далі - дізнавач), в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка дізнавача не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржника, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.09.2022р. до Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_3 про те, що голова Покровської сільської ради ОСОБА_5 надала завідомо неправдиві свідчення під час проведення допиту відносно нього.

За даним фактом СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження, внесене11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

В ході досудового дізнання кримінального провадження проведене такі дії:

- 05.11.2020р. відібрано пояснення від ОСОБА_5 ;

- долучено ряд документів, однак коли саме та яким процесуальним рішенням це здійснювалося встановити неможливо;

- 17.11.2020р. допитано потерпілого ОСОБА_3 ;

- скаржнику, за клопотаннями від 20.01.2021р., 11.05.2011р. та 06.09.2021р., надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення;

- 30.06.2022р. винесено оскаржувану постанову.

Водночас скаржником до скарги надано оригінал його клопотання від 15.02.2022р. про ведення слідчих дій по вказаному кримінальному провадженню, яке адресоване начальниці СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , та яке зареєстроване у відділі поліції 15.02.2022р. за № 588/2022. Однак, вказане клопотання відсутнє в матеріалах кримінального провадження, як і будь-яка згадка про нього.

Встановивши вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Статтею 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; Національного антикорупційного бюро України.

Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою.

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 39-1 КПК України керівник органу дізнання організовує дізнання.

Керівник органу дізнання уповноважений: визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання; відсторонювати дізнавача від проведення дізнання за ініціативою прокурора або з власної ініціативи та призначати іншого дізнавача за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу (самовідводу) або неефективного дізнання; ознайомлюватися з матеріалами дізнання, давати дізнавачу письмові вказівки, що не суперечать рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів для усунення порушень вимог законодавства у разі їх допущення дізнавачем; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1. ч. 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України дізнавач за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 103, ч. 1 ст. 104, ч. 1 ст. 106 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення дізнавача, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, закриваючи останнє, дізнавач не дотримався вищевказаних приписів кримінального процесуального законодавства як і належної правової процедури під час здійснення досудового дізнання.
Так в оскаржуваній постанові дізнавач обмежився лише зазначенням встановлених фактів та свого висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень, однак жодним чином не мотивував чому він прийшов саме до такого висновку, які саме встановлені обставини свідчать про обґрунтованість такого висновку, тобто оскаржувана постанова не є належним чином мотивованою.
Крім того в оскаржуваній постанові дізнавач посилається на ряд документів, однак він належним чином не вирішував питання щодо визнання чи невизнання зазначених документів документами по кримінальному провадженні, а тому не зрозуміло за яким критерієм він оцінювала вказані документи як докази щодо їх належності, допустимості.
Окремо слід зазначити щодо клопотання скаржника від 15.02.2022р. про ведення слідчих дій по вказаному кримінальному провадженню, яке адресоване начальниці СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , та яке зареєстроване у відділі поліції 15.02.2022р. За № 588/2022.
Оскільки вказане клопотання відсутнє в матеріалах кримінального провадження та вочевидь не було належним чином розглянуто ні дізнавачем, ні начальницею дізнання, а тому цей факт, сам по собі, свідчить про неналежне та необ`єктивне проведення досудового дізнання, неповноту матеріалів кримінального провадження та грубого порушення вказаними особами вимог кримінального процесуального законодавства.
Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що встановленні обставини ставлять під сумнів будь-які результати проведеного досудового дізнання, а тому не має необхідності окремо давати оцінку по кожному твердженню скарги.
З огляду на вищевикладене в сукупності слідує, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 369-372КПК України, -

постановив:

СкаргуОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 11.09.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 02 грудня2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1