Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2262/22
У Х В А Л А

20.12.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів кримінального провадження №0000013 від 19.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263, ч.3 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.263, ч.3 ст.189 КК України.

Захисник заявив клопотання про зміну відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Подане клопотання мотивовано тим, що 12.12.2022 року в судовому засіданні у ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб .

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно обвинувального акту відносно підзахисного, який направлено до суду, матеріальна шкода завдана даним кримінальним правопорушенням становить 13 000 гривень, таким чином ОСОБА_4 , перебуває під вартою, що є самим строгим запобіжним заходом, що є наявним в КПК, вже на протязі 12 місяців, держава, як орган забезпечення для утримання вище вказаного громадянина втратила вже суму яка перевищує 13 000 тисяч гривень в декілька разів, що фактично є неоправданим використання коштів, даний злочин згідно якого підзахисний перебуває в межах СІЗО не є резонансним, і не є настільки суспільно вагомим, щоб держава залучала до нього такий регулятор впливу правоохоронних органів та матеріального забезпечення (1027 поправка ОСОБА_7 , яка гласить те, що коли держава тратить більше коштів на розкриття правопорушення та його судовий розгляд, чим сама сума завданої шкоди то сама суть правопорушення втрачає значимість, тому розгляд даного правопорушення повинен бути швидким і оправданим.)

Підзахисний ОСОБА_8 перебуває під вартою 12 місяців тобто рік цей період проводиться судовий розгляд під час якого було подано безліч клопотань про зміну запобіжного заходу які можливо були навіть передчасними, але на етапі даного судового розгляду після допиту свідків даного кримінального провадження та встановлення об`єктивних обставин справи стає зрозумілим, що подальше тримання під вартою підзахисного є фактично свавіллям та неоправдує жодного ризику даного судового процесу так, як обставини справи визначають розбіжності в показах свідків та матеріалах кримінального провадження.

Що стосується насильницького злочину який в свою чергу обмежує обрання більш м`якого запобіжного заходу то це твердження на даному етапі судового розгляду фактично само себе вичерпало, так як виходячи з судового розгляду а саме етапу допиту свідків стає відомо те, що нанесення тілесних ушкоджень передувало фактичному злочину згідно якого обвинять ОСОБА_9 і нанесення тілесних ушкоджень було на грунті неприязних відносин які виникли між останніми на передодні даних тілесних ушкоджень, як навіть у своїх показав свідчив сам потерпілий та свідок по справі.

Оцінивши дані обставини на попередньому судовому засіданні та за іншим складом суду, прокуратурою було подано клопотання про продовження строків тримання під вартою підзахисному, дане клопотання було подано з порушенням всіх норм КПК так як ні мені ні моєму підзахисному його вручено не було, чим самим ми не були з ним ознайомленні і не мали змоги навіть заперечити по даному факту, це врахувала суддя Бак яка в свою чергу повернула дане клопотання як таке що не було подано в встановлений строк КПК, в подальшому орган прокуратури як орган державного звинувачення в суді звертається з апеляційною скаргою до Закарпатського апеляційного суду де оскаржує рішення судді Бак про повернення клопотання, розгляд даного рішення також проводився без нашого відома та участі в даному судовому розгляді не дивлячись на те що дане судове рішення прямо стосується прав, (без суда і судимий був), апеляційна інстанція виносить рішення яким скасовує ухвалу про повернення не дивлячись на те, що згідно КПК дана ухвала не піддається оскарженню, результатом дій апеляційної інстанції стає оскарження даної ухвали і зміна складу суду, як такого що виніс неправомірне рішення, ця скасована ухвала має подвійний наслідок що потягнув за собою наслідок для підзахисного та наслідок для судді, також дала право подати по новому в новий склад суду клопотання про продовження запобіжного заходу що і було зроблено, таким чином цього ж дня і було продовжено дію даного запобіжного заходу. Вся увага при обранні даного запобіжного заходу булла прикута не до обставин справи а про обставини оскарження рішення.

Таким чином сторона захисту дотримуючись усіх наявних норм КПК не вчиняла жодного компромитуючого рішення яке б було направлене на скерування суду на бік захисту, а прямувала в процесі змагальності сторін як зазначено в рамках верховенства права, а не в режимі (гри в одні ворота), як наданий час проходить в даному судовому процесі, так як судовий орган також стоїть на правовому полі а не рамках правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного.

міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч, 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого в даному кримінальному провадженні відсутні, а застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обгрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСШІ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України»).

В судовому засіданні захисник та підозрюваний клопотання підтримали.

Прокурор щодо клопотання заперечив зазначивши, що доводи клопотання безпідставні. Встановлені ризики тривають. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого, які клопотання підтримали, прокурора, який просив у задоволенні клопотання відмовити, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що підставою для зміни запобіжного заходу можуть бути зокрема нові обставини, які не розглядались слідчим суддею, судом.

Щодо доводів захисника то слід зазначити, що такі стосуються виключно тривалості розгляду справи, за минуванням кого обвинувачений втратив суспільну небезпеку, а з урахуванням його особи, репутації, соціальних зв`язків наявні підстави для застосування менш тяжкого запобіжного заходу.

Самі по собі вказані доводи заслуговують на увагу, однак про існування таких відносно обвинуваченого ОСОБА_4 жодних доказів не надано.

Зокрема при встановленні анкетних даних встановлено, що обвинувачений ніде не працює, професії немає, не одружений, дітей не має, а відтак у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки. Прокурором зазначалося і захист погодився з доводом, що відносно обвинуваченого розглядаються інші кримінальні провадження, що у жодному разі не свідчить про наявність судимості, однак говорить про його репутацію.

Так, наразі допитано потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у зв`язку з необхідністю допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 розгляд справи відкладено на 28.12.2022 року.

Доводи клопотання про тривалість судового розгляду та утримання обвинуваченого під вартою є вагомими, однак з урахуванням того, що у першому судовому засіданні допитано чотирьох учасників, а необхідно допитати ще 5-х свідків, то з урахуванням даних обставин, клопотання є передчасним.

Наведене унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, так-як такий не може запобігти зазначеним ризикам.

Доводи захисника щодо шкоди у 13000 грн., яка не виправдовує утримання під вартою обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки такі не є підставою для застосування запобіжного заходу.

Разом з тим клопотання не містить жодних доказів відшкодування матеріальної чи моральної шкоди або інших дій, які б свідчили про розкаяння або намагання усунути чи відшкодувати завдану шкоду.

Натомість у клопотанні жодним чином не зазначено, які ризики, що існували на час прийняття рішення про тримання обвинуваченого під вартою, на даний час відпали і які обставини змінилися.

Стійких соціальних зв`язків в обвинуваченого не має.

Крім висловлювання щодо незгоди з процесуальним рішенням захисником не наведено жодного доводу на підтвердження зміни хоч одного ризику чи якоїсь зміни обставин, які б давали суду підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід може гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника щодо зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий В. В. Леньо