Справа № 344/6500/23
Провадження № 1-кс/344/2597/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду м. Івано-Франківська клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000274, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого покликався на те, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нові умисні, корисливі злочини при наступних обставинах. Так, при невстановлених слідством місці та обставинах, з метою незаконного збагачення ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, 13.04.2023 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , направились до центральної частини м. Івано-Франківська. Цього ж дня, близько 17 год 30 хв, ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_6 , перебували за адресою: АДРЕСА_1 , де побачили потерпілу ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_6 , будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом із ОСОБА_4 , діючи згідно розподілених ролей, підійшла до потерпілої ОСОБА_7 та запропонувала останній допомогти понести її сумку, на що ОСОБА_7 погодилась та передала ОСОБА_6 свою наплічну сумку, в середині якої знаходився її мобільний телефон марки «Nomi», модель «і281+», банківська картка АТ «Ощадбанк» та паспорт громадянина України на її ім`я. В подальшому, ОСОБА_6 , рухаючись спільно з потерпілою ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 та тримаючи в руках її наплічну сумку, будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом із ОСОБА_4 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023), діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дії, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами та з метою незаконного збагачення, таємно викрала із наплічної сумки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nomi», модель «і281+», вартістю 900 грн, паспорт громадянина України, на ім`я ОСОБА_7 , а також банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк», емітовану на ім`я потерпілої (номер банківського рахунку НОМЕР_1 ), та непомітно для останньої, передала їх ОСОБА_4 який, згідно розподілених ролей, йшов позаду них. Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , місце вчинення злочину покинули, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 900 гривень.

Як зазначено у клопотанні, у подальшому, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів з рахунку банківської картки, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023), 13.04.2023 у період часу з 18 год 10 хв по 18 год 12 хв, шляхом використання банківської картки АТ «Ощадбанк», емітованої на ім`я потерпілої ОСОБА_7 (номер банківського рахунку НОМЕР_1 ), перебуваючи в м. Івано-Франківську, здійснив три операції по знятті грошових коштів на суму 1000, 2000 та 2000 гривень. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.

У клопотанні вказано, що орім цього, 13.04.2023, о 17 год 44 хв, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом, перебуваючи за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 2, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківською установою, є електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, таємно викрала із наплічної сумки ОСОБА_7 її банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк», емітовану на ім`я потерпілої (номер банківського рахунку НОМЕР_1 ), яка згідно ЗУ «Про платіжні системи та перекази грошових коштів в Україні» від 05.04.2001 року, ЗУ «Про інформацію» від 02.10.1992 року, ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року, «Положення про міжбанківські розрахунки» від 08.10.1998 № 414, є електронним офіційним платіжним документом, що містить інформацію, функцією якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Вказану банківську картку з метою подальшого використання грошових коштів, що знаходились на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_6 непомітно для останньої, передала ОСОБА_4 який, згідно розподілених ролей, йшов позаду них. Після цього, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , місце вчинення злочину покинули, а викраденою індивідуальною пластиковою банківською карткою розпорядилися на власний розсуд.

Також, як зазначено у клопотанні, 13.04.2023 о 17 год 44 хв, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , будучи об`єднаними єдиним неправомірним умислом, перебуваючи за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 2, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи, що паспорт громадянина України є важливим особистим документом вказаної особи, що істотно ускладнить реалізацію ним своїх законних прав та інтересів, таємно викрала із наплічної сумки ОСОБА_7 паспорт громадянина України НОМЕР_2 на ім`я потерпілої ОСОБА_7 , виданий 04.06.2015 Івано-Франківським

МВ УДМС в Івано-Франківській області, та непомітно для останньої, передала його ОСОБА_4 який, згідно розподілених ролей, йшов позаду них. Після цього ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , місце вчинення злочину покинули, а викраденим паспортом розпорядилися на власний розсуд.

Вказується на те, що 13.04.2023, перебуваючи у м. Івано-Франківську,

ОСОБА_4 , маючи у незаконному користуванні офіційний документ - банківську картку АТ «Ощадбанк», емітовану на ім`я потерпілої ОСОБА_7 (номер банківського рахунку НОМЕР_1 ), де знаходились її особисті кошти, діючи умисно, користуючись тим, що йому відомий пароль до вказаної банківської картки, за допомогою банкомату, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, в результаті чого таємно викрав грошові кошти потерпілої ОСОБА_7 в сумі 5000 грн, чим змінив баланс карткового рахунку.

Матеріалами клопотання зазначається, що 14 квітня 2023 року ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України.

15 квітня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила щодо клопотання, вказавши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим для підозрюваного. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, у нього є дружина, діти. Ризики, зазначені у клопотанні, вважає безпідставними. Просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Івано-Франківська та житель АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, не працюючий, з середньою освітою, не одружений, раніше судимий: 21.07.2016 Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме відомостями, які містяться в протоколах прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколах допиту потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , протоколі допиту свідка ОСОБА_11 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілим та свідкові, протоколі огляду місця події, протоколах огляду предметів та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено слідчим суддею, 15 квітня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Прокурором в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, наведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду,а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставами вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому може змінити місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння. Окрім цього, ОСОБА_4 є жителем іншої області, постійного місця проживання в м. Івано-Франківську не має, а тому, усвідомлюючи понесення відповідальності, може покинути межі Івано-Франківської області.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, офіційно ніде не працевлаштований, тому може вчинити кримінальне правопорушення з метою незаконного збагачення. Також, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які були скоєні за невеликий період часу,що свідчить про можливість скоєння ним у майбутньому нових злочинів, в тому числі, і на території інших областей України.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_4 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

На підставі викладеного, проаналізувавши надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя, поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями Європейський суд з прав людини від 26.01.1993 року у справі «В. проти Швейцарії», у рішенні від 08.01.2009 року у справі «Мангурас проти Іспанії».

Розмір застави, у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного, а тому необхідно визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

На переконання слідчого судді, саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для ОСОБА_4 необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів - до 12 червня 2023 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКС України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою їх вимогою;

2) без дозволу слідчого, прокурора чи суду не відлучатись із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими;

5) здати на зберігання до органів державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали - шістдесят днів.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 17.04.2023 року.