Провадження № 1-кс/537/11/2023
Справа № 537/119/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, відповідно до вимог якого просить накласти арешт на речові докази по кримінальному провадженню №0000010 від 05.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме на: грошові кошти в розмірі 1 000 грн. номіналом тисяча гривень однією купюрою (АИ0608018) та зимові чоловічі кросівки 44-го розміру «Peak» темно синього кольору, з метою позбавленням права на відчуження, знищення, псування, приховування та вчинення інших дій, які можуть привести до втрати речового доказу, та помістити їх до камери зберігання речових доказів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000010 від 05.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 17 год. 00 хв. 04.01.2023 по 06 год. 30 хв. 05.01.2023, під час військового стану, невстановлена особа, перебуваючи в подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку велосипеду «Bocas» чорного кольору. В період часу з 12 год. 01 хв. до 12 год. 20 хв. 05.01.2023 в ході проведення огляду речей в службовому кабінеті №17 ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області за адресою: місто Кременчук, вулиця Івана Приходька, будинок 69-Б, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав аркуш паперу «Договор финансового кредита под залог №KR» від 05.01.2023. Також в період часу з 13 год. 05 хв. до 13 год. 20 хв. 05.01.2023 в ході проведення огляду речей в службовому кабінеті №17 ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області, громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав грошові кошти у розмірі 1 000 грн. номіналом тисяча гривень однією купюрою (АИ0608018) та зимові чоловічі кросівки 44-го розміру «Peak» темно синього кольору. 05.01.2023 слідчим СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 винесено постанову про визнання зазначених речей речовими доказами та передано їх на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області. Враховуючи дані обставини та те, що вилучені речі, являються матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження останніх та необхідність у проведенні експертизи вилучених речей, а також для виконання інших слідчих дій, необхідних для встановлення об`єктивної істини у справі, виникла необхідність у накладені на них арешту.

Ініціатор клопотання в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій клопотання підтримує та просить розгляди його без його участі.

Володілець майна, на яке прокурор просить накласти арешт, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої не заперечує проти накладення арешту на вилучене майно.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що його слід повернути прокурору виходячи з такого.

З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2, ч. 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Дослідивши подане клопотання та матеріали подані в його обґрунтування, слідчим суддею встановлено, що клопотання подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, з огляду на наступне. Ініціатор клопотання просить слідчого суддю накласти арешт на речові докази по кримінальному провадженню №0000010 від 05.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме на: грошові кошти в розмірі 1 000 грн. номіналом тисяча гривень однією купюрою (АИ0608018) та зимові чоловічі кросівки 44-го розміру «Peak» темно синього кольору та помістити їх до камери зберігання речових доказів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області. При цьому, як вбачається з постанови слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 05.01.2023, наданої ініціатором клопотання в якості обґрунтування поданого клопотання про арешт майна, речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню визнано лише зимові чоловічі кросівки 44-го розміру «Peak» темно синього кольору. Грошові кошти в розмірі 1 000 грн. згідно вказаної постанови речовим доказом не визнано, при цьому як вбачається з пункту 3 постанови слідчого, речові докази у вигляді грошових коштів передано на зберігання до КБ «Приватбанк».

Крім того прокурором не надано слідчому судді будь-яких доказів, в підтвердження того, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Також ініціатором клопотання не надано визначених п. 3 ст. 171 КПК України документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Окрім того, прокурором не наведено визначених ч. 11 ст. 170 КПК обставин, які б підтверджували що не накладення арешту на грошові кошти призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення чи передачі майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи викладене, прихожу до висновку, що клопотання про накладення арешту не відповідає вимогам, встановленим кримінальним процесуальним законом до клопотань слідчого, прокурора, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк усунення недоліків - сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1