печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5349/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000488 від 05 квітня 2021 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_7 , за погодження прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000488 від 05.04.2021 ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000488 від 05.04.2023 за підозрою ОСОБА_3 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді Першого заступника Голови Державного агентства водних ресурсів України, діючи за попередньою змовою з начальником відділу координації діяльності територіальних органів управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України ОСОБА_9 , діючи умисно, в супереч інтересам служби, зловживаючи владою, з метою одержання неправомірної вигоди ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», розглядаючи клопотання ПП «ГЕОЗЕМ 8» від 26.12.2017 № 252 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» з подальшою передачею в довгострокову оренду строком на 49 років для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, в акваторії Сухого лиману на стику причалів № 10-11 Іллічівської філії ДП «Адміністрації морських портів України», усвідомлюючи, що земельна ділянка, про погодження проекту відведення якої заявлено в клопотання ПП «ГЕОЗЕМ8», знаходиться в акваторії морського порту Чорноморськ (Іллічівськ), межі якої визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 № 1278 та згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.10.2009 № 1355-р передана у постійне користування ДП «Іллічівський морський торговельний порт», а відтак не може бути передана у користування ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», особисто підписав, складений за його дорученням ОСОБА_9 висновок про погодження вказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка фактично розташована в межах акваторії морського порту Чорноморськ, що забезпечило формальне виконання вимог положень частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України, та завдало збитків державі на суму 24 694 457,34 грн., спричинивши тяжкі наслідки для охоронюваних законом державним інтересам, які в 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для юридичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та у службовому підробленні, тобто в складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 07.02.2023.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, враховуючи при цьому наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший незаконний спосіб; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити ряд інших злочинів.

Вказані обставини на думку прокурора виправдовують застосування до підозрюваного домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисники заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні, вказавши на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків. Підозрюваний просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

02.02.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 278 КПК України, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- заявою ГО «ЦЕНТР ЗАКОНОТВОРЕННЯ» про вчинення кримінального правопорушення (вх № 14742 від 05.04.2021) із додатками;

- копією паспорту акваторії ДП «ЧОРНОМОРСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ», де відображено межі акваторії морського порту Чорноморськ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.04.2021, яка повідомила, що їхньою громадською організацією виявлено факт незаконного виділення земельної ділянки Чорноморською міською радою Одеської області на користь ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ»;

- договором оренди земельної ділянки, що укладений 03.05.2018 між Чорноморською міською радою Одеської області та ПП «РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», згідно якого указаному суб`єкту господарської діяльності передано в оренду земельну діялнку, яка фактично розташована в акваторії морського порту Чорноморськ;

- листом Міністерства інфраструктури України від 16.07.2021 (вх. 33937св/11-2021), у якому вказано, що вирішення питання щодо розпорядження акваторією морського порту належить до виключної компетенції Кабінету Міністрів України, а також зазначено, що у Міністерстві інфраструктури України відсутня інформація щодо погодження Кабінетом Міністрів України відповідного проекту землеустрою;

- листом Міністерства юстиції України від 16.07.2021 (вх. 33937св/11-2021), згідно якого у Міністерства юстиції України відсутня інформація щодо погодження Кабінетом Міністрів України проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» (зареєстрована у подальшому із кадастровим номером :03:001:0485);

- рішенням Чорноморської міської ради Одеської області від 12.03.2016 № 70/8-VII, яким надано дозвіл на розробку ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» проекту землеустрою щодо відведення земельної в оренду строком на 49 років, яка фактично розташована в межах акваторії морського порту Чорноморськ;

- рішенням Чорноморської міської ради Одеської області від 12.04.2018 № 335/29-VIІ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» земельної ділянки, яка фактично розташована в акваторії морського порту Чорноморськ;

- рішенням Іллічівської міської ради Одеської області від 26.12.2014 № 571/96-VI, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ДП «Адміністрація морських портів України» щодо відведення земельної ділянки в постійне користування із земель водного фонду в межах першого та другого басейнів акваторії Сухого лиману, мотивуючи тим, що межі акваторії фактично визначені Постановою КМУ від 31.10.2007 № 1278;

- рішенням Іллічівської міської ради Одеської області від 24.12.2015 № 21/12-VIІ, яким відмовлено ДП «Адміністрація морських портів України» у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 494,0000 га в постійне користування із земель водного фонду Сухого лиману для розміщення та догляду за державними об`єктами портової інфраструктури у зв`язку з невідповідністю площі, зазначеній у заяві, межам акваторії морського порту «Чорноморськ», визначеним Постановою КМУ від 31.10.2007 № 1278;

- рішенням Чорноморської міської ради Одеської області від 07.04.2017 № 249/66-VII ДП «Адміністрація морських портів України» відномовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі Постанови КМУ від 31.10.2007 № 1278;

- проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «СП Рисоіл Термінал» з подальшою передачею в довгострокову оренду строком на 49 років для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ в акваторії Сухого лиману на стику причалів № 10-11 Іллічівської філії ДП «Адміністрація морських портів України»;

- висновком експертів судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 19.07.2022 № 21-5681, згідно якої земельна ділянка із кадастром номером :03:001:0485 розташована в межах акваторії морського порту Чорноморськ, кординати якої визначено постановою Кабінету Міністрів України України «Про межі акваторії морського порту Чорноморськ» № 1278 від 31.10.2007, із змінами, внесеними згідно Постановою КМУ № 46 від 25.01.2017;

- висновком судової оціночно-земельної експертизи від 25.07.2022 № 22-601, згідно якого ринкова вартість земельної ділянки із кадастром номером :03:001:0485 станом на 12.04.2018 становить 24 694 457, 34 грн.;

- висновком експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 14.11.2022 № 28050/22-32, згідно якого ОСОБА_3 підписав виконав Державного агентства водних ресурсів України про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16.01.2018 № 214/9/11-18 відповідає підпису ОСОБА_3 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, а відтак доводи сторони захисту про протилежне слідчий суддя не приймає.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Як особа, ОСОБА_3 характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, визначене місце проживання, працевлаштований, за місцем роботи характеризується, як фахівець з високим рівнем професійної підготовки, має на утриманні матір пенсіонерку, дружину та доньку.

Судовим розглядом, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , даних, що характеризують його особу, встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази, містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Доказів того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший незаконний спосіб; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити ряд інших злочинів, слідчому судді не надано.

Твердження з приводу існування таких ризиків є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваного, та як наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Дані про особу підозрюваного, який позитивно характеризується, є раніше не судимий, працевлаштований, має постійне місце проживання та родину, за місцем роботи характеризується, як фахівець з високим рівнем професійної підготовки, свідчить на користь останнього, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , в свою чергу спростовує доводи слідчого щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000488 від 05.04.2021, а саме до 02.04.2023 включно, з одночасним покладенням на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000488 від 05 квітня 2021 року до 02 квітня 2023 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками, судовими експертами та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання відповідним органам державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1