Номер провадження: 11-кп/813/599/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000051 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2022 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миролюбівка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 , ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 січня 2023 року без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2022 року.

Вказує, що суд першої інстанції незаконно продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без його участі. Строк перебування його під вартою сплинув 25 липня 2022 року .

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.11.2022 року прокурор Бериславської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, обґрунтовуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливістю обвинуваченого переховуватися від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення та впливати на свідків про додатковий допит одного з яких прийнято рішення, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя особи , за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років , раніше неодноразово судимий за злочини проти власності .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання прокурора та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому до 13.01.2023 року.

Суд, обґрунтовуючи доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що ризики, передбачені у п.п. 1, 3 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились, прокурором доведено, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується із висновками суду про те, що на даній стадії кримінального провадження продовжують існувати зазначені ризики, і що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам.

Разом із тим , колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування оскарженої ухвали суду на підставі п. 6 ч. 2 ст. 412 , п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з постановленням апеляційним судом нової ухвали, оскільки клопотання прокурора розглянуто судом без дотримання правил територіальної підсудності, зважаючи на те, що Розпорядженням голови Верховного Суду від 26.09.2022 року № 52 "Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області" територіальну підсудність справ Новокаховського міського суду Херсонської області змінено на Суворовський районний суд м. Одеси.

Крім того, суд не вжив заходів для забезпечення участі обвинуваченого при розгляді клопотання, на чому наголошує апелянт, не встановив в якій установі попереднього ув`язнення утримується ОСОБА_7 після деокупації м. Херсона .

Разом із тим , допущені судом першої інстанції порушення не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Право обвинуваченого на захист під час апеляційного розгляду поновлено шляхом забезпечення його участі в судовому розгляді за участі захисника , який перебуває поряд з обвинуваченим .

Апеляційний розгляд здійснюється на підставі матеріалів кримінального провадження, що надійшли з суду першої інстанції та належним чином завірених копій вказаних матеріалів, наданих під час апеляційного розгляду , зокрема копії обвинувального акта , витягу з ЄРДР, процесуальних документів , що підтверджують повноваження прокурора.

Єдине процесуальне питання яке може вирішувати суд в межах цього кримінального провадження це питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, використовуючи при цьому, відомості, які містяться в попередніх ухвалах суду та у наданих прокурором процесуальних документах.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вмежах апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до положень ст. 422-1 КПК здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків та досліджує клопотання прокурора та рішення суду першої інстанції, яким вирішувалося питання продовження строку тримання під вартою.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1, 2 ст. 185 , ч. 1 ст. 115 КК України.

За матеріалами кримінального провадження та відомостями, що містяться в Єдиному Державному реєстрі судових рішень ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.02.2022 року стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.04.2022 року.

В подальшому строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 згідно наявних в ЄДРСР даних продовжувався ухвалами Жовтневого районного суду м. Кривий ріг Дніпропетровської області від 31.03.2022 року , 27.05.2022 року , від 21.07.2022 року .

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.11.2022 року строк тримання під вартою до 15.11.2022 року ОСОБА_7 обчислювався на підставі вимог ч. 6 ст. 615 КПК .

Отже твердження апелянта про те, що строк його тримання під вартою сплив 25.07.2022 року слід визнати помилковим .

Питання про те, чи є розумною тривалість попереднього ув`язнення, не може бути оцінено абстрактно. Чи є обґрунтованим залишати обвинуваченого під вартою, слід оцінювати за фактами кожної окремої справи та відповідно до її особливостей. Тому безперервне тримання під вартою у конкретному випадку може бути виправдане за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до свободи особистості відповідно до статті 5 Конвенції.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого .

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні сукупності злочинів , зокрема особливо тяжкого злочину проти життя людини , за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, раніше судимий, не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить із того, що тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена особа , можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Тяжкість покарання , яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості є суттєвим елементом, який доводить вірогідність продовження існування ризику переховуватися від суду.

Пояснення обвинуваченого під час апеляційного розгляду про зменшення ризику переховуватися від суду з посиланням на обставини , що мали місце після деокупації Херсона на даний час ніякими доказами не підтверджені , тому не можуть бути тими чинниками , які нівелюють існування зазначеного ризику.

Зважаючи на те, що судовий розгляд не закінчений, у провадженні не були досліджені докази, колегія суддів погоджується із доводами клопотання, що продовжує існувати вірогідність ризику незаконного впливу на свідків , покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду.

Твердження обвинуваченого під час апеляційного розгляду про недоведеність існування ризиків конкретними доказами є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів враховує не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, а і сукупність даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і висновку про те, що застосування до ОСОБА_7 на стадії судового розгляду кримінального провадження на час постановлення ухвали суду більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягає обвинувачений під час апеляційного розгляду, не могло забезпечити належну процесуальну поведінку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на учасників провадження, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України , існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Враховуючи викладене , апеляційну скаргу обвинуваченого належить задовольнити частково, ухвалу суду від 15.11.2022 року скасувати з наведених вище підстав, та постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з 15.11.2022 року по 13.01.2023 року .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2022 року, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою з 15.11.2022 року по 13.01.2023 року .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4