Справа № 2021/ 2722 /2012
н/п 1-в/644/ 196 /22
У Х В А Л А

іменем України

20 грудня 2022 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ДУ «ХВК (№43)» - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» та голови спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відношенні засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка Красноградського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, засудженого 23.11.2012 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.05.2012 року по 10.12.2012 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 19.05.2012 року.

Кінець строку відбування покарання 28.10.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43) та голова спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 посилаючись на те, що він відбув 3/4 частини призначеного судом покарання. Згідно довідки наданої ДУ ХВК №43, станом на 20.12.2022 року відбув 11 років 1 місяць 22 дні, не відбута частина покарання складає: 10 місяців 8 днів.

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_4 за час свого перебування в колонії, характеризується позитивно, до праці ставиться добре. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 10 разів за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень немає. Вину у скоєнні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся. Таким чином, сумлінною поведінкою і ставленням до праці засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення.

З подання вбачається, що ОСОБА_4 відбуває покарання призначене вироком Красноградського районного суду Харківської області від 23.11.2012 року за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11.02.2016 року засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.05.2012 року по 10.12.2012 року у строк відбутого покарання, призначеного вироком Красноградського районного суду Харківської області від 23.11.2012 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 23.11.2012 року набрав законної сили 10.12.2012 року. Строк відбування покарання засудженому рахується з 19.05.2012 року.

В поданні зазначено, що існують підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 , передбачені ст. 81 КК України, оскільки він відбув більше 3/4 строку призначеного за вироком покарання, а також сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник ДУ «ХВК (№43)» подання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що засуджений характеризується позитивно та станом на час звернення до суду з поданням відбув 3/4 частини призначеного судом покарання.

Засуджений ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання та доводи наведені в його обґрунтування підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення подання заперечувала, посилаючись на відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого та вважає, що подання подано передчасно.

Суд, перевіривши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора, засудженого та представника ДУ «ХВК (№43)», приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Красноградського районного суду Харківської області від 23.11.2012 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді 12 років позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 10.12.2012 року. Строк відбування покарання рахується з 19.05.2012 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11.02.2016 року засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.05.2012 року по 10.12.2012 року у строк відбутого покарання, призначеного вироком Красноградського районного суду Харківської області від 23.11.2012 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час розгляду подання засуджений ОСОБА_4 відбув 3/4 частини призначеного судом покарання, а саме: 11 років 1 місяць 22 дні, не відбута частина покарання складає: 10 місяців 8 днів.

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, є не відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Згідно наданої ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, зокрема передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185КК України.

Засуджений неодноразово звільнявся від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком, після чого вчиняв нові кримінальні правопорушення. Також під час відбування покарання звільнявся умовно-достроково, після чого вчинив новий умисний корисливий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а отже на шлях виправлення після звільнення не став. До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної Постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому суд зазначає, що відсутність стягнень у засудженого на час звернення до суду з поданням не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, цей факт лише підтверджує обставину звичайного додержання засудженим режиму відбування покарання.

Доводи подання про можливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими, з урахуванням перевірених матеріалів особової справи засудженого, суд не вбачає підстав для задоволення подання ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43).

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні подання начальника ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43) та голови спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відношенні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 21.12.2022 року.

Суддя: ОСОБА_6 ОСОБА_7