Справа № 297/94/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/147/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, судимий відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду від 16.02.2018 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 гривень,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладенням на нього передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Цим же вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , раніше не судимий, громадянин України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням на нього передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Ухвалено стягнути пропорційно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 2002 (дві тисячі дві) грн.

Речові докази: - велосипед марки «Монтенбайк» модель «ФОРМУЛА» чорного кольору та велосипед марки «Монтенбайк» модель «CUBE» біло-червоного кольору, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 , - залишено їй як власнику; - сліди папілярних візерунків рук, які поміщені до спеціального пакету «Національної поліції № 3560434», які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - залишено в матеріалах провадження.

Згідно вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

12.09.2018 приблизно о 03-й годині, обвинувачений ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, таємно, діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, пошкодивши навісний замок, проник до зачиненого сховища, по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 , звідки викрали бувші у користуванні два велосипеди, а саме: велосипед чорного кольору марки «FORMULA» моделі «DRAGONFLY», вартістю 3280 грн, та велосипед марки «CUBE» біло-червоного кольору, вартістю 3071 грн, чим спричинили потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 6351 гривень, якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю викладених у судовому рішенні висновків фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що суд першої інстанції не встановив хто є власником викрадених велосипедів та сховища, з якого такі були викрадені, а також не дослідив речові докази викрадені велосипеди. Стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили що викрадені велосипеди належать саме потерпілій ОСОБА_9 , а сама ОСОБА_9 пояснила, що викрадені велосипеди належали не їй, а її неповнолітній доньці, яка не визнавалась потерпілою у кримінальному провадженні, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_9 не є потерпілою у розумінні ч. 1 ст. 55 КПК України. При цьому, зазначає і про те, що в матеріалах кримінального провадженні відсутні докази й про те, що сховище, з якого були викрадені велосипеди, належить саме ОСОБА_9 . Стверджує, що сховище, з якого були викрадені велосипеди, є приміщенням загального користування багатоквартирного будинку, а тому за законом не може належати потерпілій ОСОБА_9 . Також вказує на те, що велосипед марки «CUBE» не був досліджений судом першої інстанції у зв`язку з відсутністю такого в сторони обвинувачення. У зв`язку з наведеним, адвокат вважає, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження висновки суду про те, що у зв`язку зі вчиненим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочином завдано майнову шкоду потерпілій ОСОБА_9 , що сховище, з якого були викрадені велосипеди, належить потерпілій ОСОБА_9 , а також висновок про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Крім того, посилається на те, що відповідно до обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проникли до сховища, пошкодивши навісний замок, однак у матеріалах кримінального провадженні відсутні докази, які б це підтверджували. При цьому, зазначає, що відповідний замок не визнавався речовим доказом, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпіла ОСОБА_9 пояснили, що вони не знають хто викрав велосипеди, ніхто з них не бачив ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з викраденими велосипедами, а відповідно до висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ від 27.09.2018 виявлені в ході огляду місця події відбитки пальців не належать ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Крім того, адвокат посилається на те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки в порушення вимог ст. 23 КПК України не дослідив речовий доказ велосипед марки «CUBE» та не розглянув у встановленому КПК України порядку клопотання захисника від 29.10.2020 про визнання доказів велосипедів недопустимими. При цьому стверджує, що сторона обвинувачення не надала стороні захисту доступ до цих доказів, що в свою чергу робить їх недопустимими доказами в кримінальному провадженні. Також зазначає, що судом не постановлялася ухвала за результатами розгляду клопотання про визнання доказів недопустимими. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

18.11.2021 від обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надійшло письмове клопотання про відклик апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, та доводи письмових заяв клопотань, які подали обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відклик апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка не заперечувала щодо задоволення письмових заяв - клопотань, і просила закрити апеляційне провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Клопотання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відклик апеляційної скарги, розглядається за відсутності обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , їх захисника адвоката ОСОБА_6 , та потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомлених про час та місце розгляду кримінального провадження, від яких не надходило заяв чи клопотань про відкладення його розгляду, неявки яких, з огляду на приписи ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою, відповідно, підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження в зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

З поданих обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 письмових клопотань убачається, що вони відкликають апеляційну скаргу, тобто відмовляються від апеляційних вимог.

На підставі наведеного, беручи до уваги те, що інші учасники апеляційних скарг на вирок не подавали, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , підлягає закриттю у зв`язку з відкликом апеляційної скарги (відмовою обвинувачених від апеляційних вимог).

Керуючись ст. ст. 403, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2021 року щодо обвинувачених за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_7 закрити у зв`язку з відмовою апелянтів від апеляційних вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: