Провадження №1-кп/447/150/23
Справа №447/354/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2023 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді- ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000443 від 01.12.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Львівської області, громадянина України, раніше судимого, крайній раз вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.05.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку на один рік, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, середньо-спеціальною освітою

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 будучи засудженим вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.05.2022 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, із призначенням відповідно до ст.75 КК україни , 1 року іспитового строку, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 , 30.11.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, прямуючи по вул. Бандери у м. Миколаєві Львівської області, виявив та підняв (придбав) із землі три поліетиленових пакети із герметизуючими застібками, у двох з яких знаходилася кристалічна речовина білого кольору. Усвідомлюючи, що це психотропна речовина РУР, оскільки неодноразово вживав її, обіг якої заборонено відповідно до списку №2 особливо небезпечних психотропних речовин Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, взяв із собою та помістив у кишеню, тим самим придбавши таку, зберігав для власного вживання без мети збуту.

30.11.2022 о 15:25 працівниками ВП №2 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області розпочато огляд місця події на узбіччі дороги, що по вул. Просвіти, 30 у м. Миколаєві Львівської області, в ході якого ОСОБА_3 добровільно видав поліетиленові пакети із герметизуючими застібками, у яких знаходилася кристалічна речовина білого кольору.

Згідно з висновком судового експерта Львівського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/114-22/21342-НЗПРАП від 03.01.2023 у кристалічній речовині білого кольору виявлено PVP, який віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса PVP становить 0,2235 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України здійснив незаконне придбання та зберігання, наркотичного засобу без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно у листопаді 2022 по вул. Бандери у м. Миколаєві знайшов три поліетиленові пакети, у яких знаходилась психотропна речовина, кристалізована речовина, альфа PVP та зберігав її без мети збуту, далі був зупинений працівниками поліції, на вимогу яких віддав пакети, просив суворо не карати,розкаюється у вчиненому.

Суд, заслухавши позиції сторін, з яких вбачається, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України і обмежує судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів що характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст.309 КК України є правильною.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставин, які обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_3 судом невстановлено.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.2 ст.309 КК України передбачає альтернативну міру покарання.

Також, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК України є нетяжким злочином ; наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності); особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я; наявність постійного місця проживання, типової характеристики за таким, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які пом`якшують покарання; те, що він раніше судимий.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення , що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання більш тяжких покарань суд не знаходить.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.05.2022 за ч.1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі із встановленням іспитового строку на 1 рік.

Відповідно до положень ст.75, ч.3 ст.78, ч.1 ст.71, ч.4 ст.71, ч.3 ст.72 КК України, у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Таким чином, законом визначено, що звільнення від покарання з випробуванням не є невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Визначаючи остаточне покарання, до призначеного цим вироком покарання у виді штрафу, слід приєднати покарання у виді обмеження волі, призначене попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.05.2022 на підставі до ч.1 ст.71 КК України з врахуванням вимог ч.3 ст.72 КК України, відповідно до якої основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.309 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 ( тридцять чотири тисячі ) грн.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком приєднати невідбуту повну частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.05.2022 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 ( тридцять чотири тисячі ) грн.

На підставі з ч.3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 ( тридцять чотири тисячі ) грн. виконувати самостійно.

Речові докази: спец пакет № 2910224, в якому міститься три пакети із наркотичною речовиною, а саме два пакети із кристалічною речовиню білого кольору у якій виявлено PVP, загальна маса 0,2235 грам та один пакет із канабісом масою 1,73 грам - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати понесені за проведення експертизи № СЕ -19/114-22/21342- НЗПРАП від 03.01.2023 -1887,80 грн.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миколаївський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку

Суддя ОСОБА_1