Справа № 626/2337/22
Провадження № 1-кс/626/1029/2022
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

02 грудня 2022 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого заступника начальника СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження №0000760 від 01.12.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Залінійне, Зачепилівського району, Харківської області, громадянин України, українець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

- 12.12.2008 Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.153, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавленні волі, звільненого по відбуттю строку покарання 15.07.2016,

- 11.07.2019 Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 16.09.2022,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до поданого клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000760 від 01.12.2022 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану

02.12.2022 о 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз згідно Указу Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 18.02.2023.

Так, 25.11.2022 близько 17:00 год. ОСОБА_4 перебував в житловому будинку з дозволу потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна мобільного телефону марки Nokia моделі Х2-00.

Далі ОСОБА_4 , повторно, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, розуміючи, що майно належить потерпілому ОСОБА_7 таємно викрав мобільних телефон марки Nokia моделі Х2-00, який належить потерпілому ОСОБА_7 після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3555/22 від 02.12.2022, матеріальну шкоду на суму 450 грн.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Окрім, цього 25.11.2022 близько 17:00 год. ОСОБА_4 перебував в житловому будинку з дозволу потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна мобільного телефону марки Nokia моделі 101.

Далі ОСОБА_4 , повторно, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, розуміючи, що майно належить потерпілому ОСОБА_6 таємно викрав мобільних телефон марки Nokia моделі 101, який належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3555/22 від 02.12.2022, матеріальну шкоду на суму 350 грн.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень злочинів підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:
-протоколом огляду місця події від 01.12.2022;
-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 01.12.2022;
-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 01.12.2022;
-протоколом обшуку від 01.12.2022;
-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.
Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочинів, які йому інкримінуються, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. А тому ОСОБА_4 усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив на свідків, експертів по вказаному кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .
Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..
Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України:
1.п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.
2.п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для гр. ОСОБА_4 , незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.
3.п. 5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_4 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, а саме: 12.12.2008 Зачепилівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавленні волі, звільненого по відбуттю строку покарання 15.07.2016, 11.07.2019 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 16.09.2022. Та кожного разу після відбування покарання вчинював злочини.
Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.
За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.
З метою запобігання вищевказаним ризикам необхідно обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного, який просив обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, оскільки він розкаюється у скоєному, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.185 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.
При обранні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може:

-п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. Також в судовому засіданні підозрюваний пояснив, що з потерпілими у нього виник певний конфлікт з застосуванням фізичної сили.
-п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для гр. ОСОБА_4 , незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.
-п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_4 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, а саме: 12.12.2008 Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.153, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавленні волі, звільненого по відбуттю строку покарання 15.07.2016, 11.07.2019 Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 16.09.2022. Та кожного разу після відбування покарання вчинював злочини. Таким чино останній підозрюється у вчинені вказаних злочинів, які були скоєні лише через 2 місяці після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком.
Також суд приймає до уваги той факт, що одразу ж після скоєння крадіжки ОСОБА_4 поїхав до іншої області (Дніпропетровської області), де передував з 25.11.2022 до 01.12.2022 року і приїхав додому тільки після дзвінків правоохоронних органів, тобто покинув місце мешкання.
Крім цього, відповідно до матеріалів клопотання, на ОСОБА_4 також було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП України за домашнє насильство стосовно своєї матері та брата, за події 24.11.2022 року, чого сам підозрюваний не заперечує.
Таким чином при вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, тобто міцних соціальних зв`язків не має, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим, знаходячись на свободі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування, або суду, вплинути на свідків, а також продовжити свою злочинну діяльність. Також приймає до уваги особу підозрюваного, який неодноразово судимий, провів за гратами 11 років і підозрюється у скоєнні даних злочинів, лише через 2 місяці після звільнення з місць позбавлення волі.
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання в залі суду, тобто з 18-00год. 02.12.2022року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вище зазначене та з урахуванням даних про особу ОСОБА_4 , суд застосовує її у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що складає 80.520грн.(30х2684грн).

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення клопотання підозрюваного про застосування до нього міри запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого заступника начальника СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 18год. 00хв. 02 грудня 2022 року до 18год. 00хв. 31 січня 2022 року.
Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80520(вісімдесят тисяч пятсот двадццять)тис. 00 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави в межах строку досудового розслідування, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Красноградського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю(за його наявності).

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Красноградського районного суду ОСОБА_1