Справа № 216/1895/23
провадження № 1-кп/216/496/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н А

про продовження строку застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

30 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання прокурора по кримінальному провадженню № 0000108 від 13.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України, щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000108 від 13.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки під час обрання (застосування) та неодноразового продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

02.02.2023 року слідчим суддею Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.04.2023 року.

У зв`язку із викладеним, на даний час виникла необхідність у продовженні застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не зменшились, та можуть настати, якщо обвинувачений буде залишатись на волі, а саме перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, має фактичну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, обвинувачений має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, залишаючись на волі обвинувачений має можливість вчинити інші кримінальні правопорушення чи повторно вчинити правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується.

Обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 8 до 15 років, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування продовженні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 є запобігання спробам обвинуваченого, а саме:

- з введенням Указом Президента України на території України воєнного стану у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, військові формування та підрозділи здійснюють постійну зміну місця дислокації та враховуючи, щопідозрюваний є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, зміна місця його дислокації може унеможливити його явку до органу досудового розслідування.

- особисто незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні, існування даного ризику обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 має корисливий характер з застосуванням насилля крім того, у зазначеному кримінальному провадженні показання потерпілого та свідків, що знають підозрюваного та бачили в момент скоєння ним кримінального правопорушення, мають доказове значення та в судовому засідання не допитано жодного свідка, таким чином, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеному ризику.

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 , вчиняючи умисний корисливий злочин в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинений ним кримінальне правопорушення, фактично може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 408 КК України. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

14.03.2023 року слідчим Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що свідчить про схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи введення на території України правового режиму воєнного стану у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, та бойовими діями, що ведуться на території України, у випадку зміни дислокації за межі м. Кривого Рогу військового підрозділу, у якому ОСОБА_6 проходить військову службу, не буде забезпечено виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, тобто передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. За злочин, у скоєнні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_6 кримінальним законом передбачено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі.

Так, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 КПК України, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи про зміну способу їх виконання.

Фактичні обставини інкримінованому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу обвинуваченого та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

За викладених обставин у сукупності, прокурор вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є недостатніми.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора, вважає, що є всі підстави для його задоволення.

Захисник, обвинувачений заперечують проти задоволення клопотання прокурора, просять замінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Вважають, що ризики зазначені прокурором у клопотанні є надуманими, необгрунтованими та не підтверджені належними доказами. Обвинувачений має сім`ю, має постійне місце проживання, що вказує на сталий соціальний зв`язок, тому відносно нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для продовження запобіжного заходу в силу вимог ст. 199 КПК України, є обставини, які свідчать про те, що ризики які виправдовують тримання особи під вартою не зменшились та відсутня можливість завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Враховуючи те, що кримінальне провадження не призначене до судового розгляду, а строк дії ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2023 року закінчується 02.04.2023 року, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме: переховуватися від суду, вчиняти новий злочин, не зменшились. Суд дійшов висновку, що вищеперераховані обставини, дають достатні підстави вважати, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 197, 199, 314-316, 331, 334 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357 Кримінального кодексу України, строком на 60 днів, тобто до 29 травня 2023 року включно.

Копію ухвали для її виконання направити начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3», прокурору для відома.

Копію ухвали для її виконання направити начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3», прокурору для відома.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1