Справа № 738/165/23
№ провадження 1-в/738/14/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представників установи

виконання покарань - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_2

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 , яке мотивовано тим, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі він характеризується позитивно, працевлаштований, порушення трудової дисципліни не допускає, на профілактичних обліках не перебуває, має заохочення, на заходи виховного впливу реагує позитивно, вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, просить застосувати до нього пільгу у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому, просив його задовольнити.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія (№91) ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що ОСОБА_2 за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, порушень не допускає, дотримується розпорядку дня, стягнень не має, працевлаштований, бере участь у ремонтних роботах у відділенні, має заохочення, а тому заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання засудженого відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не довів своє виправлення, оскільки хоч і позитивно характеризується, проте не проявляє сумлінного ставлення до праці, за місцем роботи характеризується посередньо, робоче місце відвідував не регулярно, показники його роботи є низькими, на даний час взагалі не працює.

Представник спостережної комісії у судове засідання не з`явився, його неприбуття в судове засідання відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

ОСОБА_2 засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року за ч.2 ст.345 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 лютого 2022 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 08 червня 2021 року.

Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув 1/2 частину призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого, затвердженої 17 січня 2023 року начальником Державної установи «Менська виправна колонія (№91 ОСОБА_7 , довідки про стягнення та заохочення, вбачається, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 08 червня 2021 року.

За час перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

В ДУ «Менська ВК (№91)» відбуває покарання з 17 червня 2022 року, де за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має, розпорядок дня виконує, на підставі договорів цивільно-правового характеру №75 від 15 липня 2022 року та №94 від 22 вересня 2022 року працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, до роботи ставиться посередньо, бере участь у роботах по благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов засуджених відділення, до роботи ставиться добре, проявляє розумну ініціативу, за активну участь у проведенні робіт 18 жовтня 2022 року отримав заохочення у вигляді подяки. Заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні відвідує, реагує на них позитивно. Бере участь у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», заходи передбачені планом вказаної програми виконує.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №23 від 10 грудня 2022 року) засудженому ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення (а.о.с.170).

Згідно з опитувальним аркушем щодо заміни умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно засудженого ОСОБА_2 члени комісії установи одноголосно висловили думку про те, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення (а.о.с.171).

Засуджений ОСОБА_2 був ознайомлений з прийнятим рішенням комісією та порядком його оскарження.

Згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради №1 (протокол №1 від 07 лютого 2023 року), остання, виходячи з характеристики засудженого, наданої Менською ВК (№91), погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Однак, суд вважає необхідним зазначити про те, що рішення спостережної комісії має рекомендаційний характер і не є визначальним під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, а таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Отже, з положень статті 81 КК України вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

З матеріалів особової справи, вбачається, що поведінка засудженого ОСОБА_2 за час відбування покарання в місцях позбавлення волі була законослухняною, останній порушень режиму утримання не допускав.

Разом з тим, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_2 , будучи працевлаштований на швейній дільниці підприємства установи виконання покарань, до роботи ставився посередньо.

Так, з довідок, наданих планово-виробничим відділом державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№91)», вбачається, що засуджений ОСОБА_2 залучався до суспільно корисної праці на швейні дільниці підприємства на підставі договору цивільно-правового характеру №75 від 15 липня 2022, який діяв до 15 вересня 2022 року, та договору №94 від 22 вересня 2022 року, який діяв до 02 січня 2023 року, до роботи ставився посередньо, робоче місце відвідував не завжди регулярно, об`єм наданих ним послуг знаходився на низькому рівні. У період з липня по вересень 2022 року будь-які показники роботи засудженого взагалі відсутні. По закінченню строку договору №94 від 22 вересня 2022 року, який діяв до 02 січня 2023 року, не виявив бажання працювати, договір не переуклав, з січня 2022 року взагалі не працює.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_2 пояснив, що робоче місце не відвідував через відсутність роботи на самому підприємстві, зокрема у зв`язку з відсутностю сировини, а також не з`являвся на робочому місці у зв`язку з незадовільним станом здоров`я.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що з лютого 2022 року у зв`язку з воєнними діями дійсно були проблеми з роботою на швейній дільниці підприємства, однак з червня 2022 року робота на дільниці налагоджена, але засуджений ОСОБА_2 , будучи залучений до суспільно корисної праці на підставі договорів, з липня 2022 року відвідував своє робоче місце нерегулярно, працював до обідньої перерви, а після обідньої перерви на робоче місце не з`являвся без будь-яких поважних причин, або взагалі не виходив на роботу, у порівнянні з іншими засудженими, які бажали працювати та досягти кращих показників у роботі, об`єм наданих послуг ОСОБА_2 знаходився на низькому рівні, у 2023 році засуджений взагалі не виявив бажання працювати, договори цивільно-правового характеру з ним не переукладались.

Таким чином, доводи засудженого про те, що він з об`єктивних причин, які не залежали від нього, не з`являвся на робочому місці не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду клопотання, докази того, що останній звертався до медичної частини установи зі скаргами на незадовільний стан здоров`я та про неможливість працювати на швейній дільниці підприємства установи за станом здоров`я, в матеріалах особової справи відсутні.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, а також враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідним є як сумлінна поведінка, так і сумлінне ставлення до праці, яке насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_2 , оскільки останній хоч і відбув необхідний строк покарання, не порушував режим відбування покарання, проте не довів своє виправлення сумлінним ставленням до праці.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 07 березня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1