КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14.12.2022 задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , та накладено арешт на договір купівлі-продажу від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 щодо купвлі 1/3 квартири АДРЕСА_1 , посвідчений печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_9 без підписів сторін та нотаріуса, бланк серія №ВММ001018, та Договір купівлі-продажу від 28.12.2009 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 , бланк серія ЖВММ001031, посвідчений ПН ОСОБА_9 , що зареєстровано в реєстрі за №128, які перебувають у володінні ОСОБА_5 , із забороною відчуження та користування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначала, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05.10.202 було зобов`язано слідчого у кримінальному провадженні повернути в повному обсязі вилучене під час обшуку 11.08.2022 майно. Однак вказане майно в повному обсязі повернуто не було, натомість, слідчий звернувся із клопотанням про арешт такого майна.

Апелянт зазначала, що вона не є підозрюваного у кримінальному провадженні, та не має відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування._____________________________________________________________________________________

Справа № 755/19596/21 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/232/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Під час проведення експертиз щодо вилученого майна, воно не мало статусу речових доказів, а відтак результати таких експертиз є недопустимими доказами.

Органом досудового розслідування не доведено, яке відношення має вилучене майно до обставин кримінального провадження, та не обгрунтовано мету такого арешту.

Також, апелянт посилалась на відсутність у матеріалах клопотання постанов про групу прокурорів та створення групи слідчих.

Крім того, розгляд клопотання прокурора відбувся поза межами строків, встановлених вимогами ч. 1 ст. 172 КПК України.

Прокурор та власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. 17.01.2023 від ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Від прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_12 19.01.2023 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із участю прокурора в іншому судовому засіданні. Разом з тим, доказів на підтвердження причин неможливості прибуття у судове засідання, прокурором не надано.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто 14.12.2022 у присутності власника майна ОСОБА_5 , із оголошення вступної та резолютивної частини ухвали. Дані по вручення ОСОБА_5 копії оскаржуваної ухвали у матеріалах провадження відсутні.

Повний текст оскаржуваної ухвали проголошено 16.12.2022 у відсутності учасників судового провадження, відомості про направлення учасникам копії оскаржуваної ухвали у матеріалах провадження відсутні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи ОСОБА_5 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Дніпровським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003274 від 13.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Згідно даних клопотання, до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_13 про те, що 12.11.2021 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_2 , яка належала її покійному братові.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_13 протягом останніх 7 років проживала за адресою АДРЕСА_3 , що належить на праві власності її рідному брату ОСОБА_14 , який мав 2 групу інвалідності.

Відповідно до інформаційної довідки Київського міського Бюро технічної інвентаризації № КВ-2021 від 09.06.2021 року квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 15.08.2007 року (дата проведення реєстрації в Бюро - 20.08.2007 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 помер, у зв`язку із чим ОСОБА_13 , як найближчий родич, звернулась до нотаріуса щодо відкриття спадкової справи та отримання в спадок квартиру АДРЕСА_2 та належала її покійному брату.

Державним нотаріусом розгляд спадкової справи №67609987 було призупинено, у зв`язку з тим, що відповідно до інформаційної довідки №286150582 від 23.11.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що право власності на кв. АДРЕСА_2 зареєстровано за іншою особою ОСОБА_15 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.01.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , серія та номер 1628.

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, бланк ВКС 239014, отриманий 29.11.2007 року, належить приватному нотаріусу ОСОБА_17 .

Крім того, указаний бланк ВКС 239014 витрачений 11.01.2008 року на договір про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок, що посвідчувався приватним нотаріусом ОСОБА_17 .

Відтак, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_2 - є безпосереднім предметом злочинного посягання.

Під час відпрацювання доручення до слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з метою встановлення особи/осіб які причетні до скоєння вказаного злочину та подальшого їх ідентифікування, надійшли матеріали про те, що 08.01.2020 року державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_18 , здійснено реєстрацію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідченого 11.01.2008 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_16 , за особою ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначений підроблений правовстановлюючий документ для реєстрації надано ОСОБА_19 .

У ході бесіди з приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_16 з`ясовано, що вона договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 11.01.2008 не посвідчувала, оскільки нотаріальну діяльність розпочала з 22.02.2008 року.

Також, органом досудового розслідування з`ясовано, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_14 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 11.08.2007 року Головним управління житлового забезпечення Київської міської адміністрації, зареєстрована 20.08.2007 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації.

Водночас, було допитано в якості свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що бланк ВКС 239014 дійсно був посвідчений ним під час правочину, а саме договору дарування частини квартири, копію якого він надав під час допиту.

Окрім цього, від працівників УКР ГУНП у м. Києві надійшли матеріали про те, що 15.01.2020 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_20 та 13.05.2021 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_21 посвідчено довіреності від імені ОСОБА_15 на ОСОБА_22 (на представництво інтересів з питань подання, отримання та оформлення будь-яких документів) та на ОСОБА_19 (на розпорядження квартирою), зі строком довіреностей до 15.01.2023 року та до 13.05.2022 року відповідно.

Таким чином, органом досудового розслідування встановлено, що невстановленими особами під час державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також під час надання довіреностей між ОСОБА_15 та ОСОБА_22 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 використано підроблені правовстановлюючі документи. Крім того, під час посвідчення вказаних правочинів роль ОСОБА_15 було виконано невстановленою особою з використанням завідомо підробленого паспорта на ім`я ОСОБА_15

Відповідно до висновку експертизи № СЕ-19/111-22/ 18179-ФП від 14.06.2022 року, в паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_15 , що використовувався під час видачі довіреностей на ім`я ОСОБА_22 та ОСОБА_19 , а також під час під час державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 вклеєні фото ОСОБА_23 .

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2022 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до даних протоколу обшуку від 11.08.2022, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_19 , а саме за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено речі та документи, у тому числі два, на думку слідства, ідентичні договори купівлі-продажу, а саме: договір купівлі-продажу від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_5 , щодо 1/3 кв. АДРЕСА_1 та посвідчений печаткою приватного нотаріусу ОСОБА_9 , без підписів сторін та нотаріуса, бланк серія №ВММ001018, та договір купівлі-продажу від 28.12.2009 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_5 , щодо нежилого приміщення АДРЕСА_5 , в місті Києві бланк серія №ВММ001031, посвідчений ПН ОСОБА_9 , зареєстровано в реєстрі за № 128.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 11.08.2022 вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_19 , а саме за адресою: АДРЕСА_4 речі та документи, серед яких договір купівлі-продажу від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_5 , щодо 1/3 кв. АДРЕСА_1 та посвідчений печаткою приватного нотаріусу ОСОБА_9 , без підписів сторін та нотаріуса, бланк серія №ВММ001018, та договір купівлі-продажу від 28.12.2009 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_5 , щодо нежилого приміщення АДРЕСА_5 , в місті Києві бланк серія №ВММ001031, посвідчений ПН ОСОБА_9 , зареєстровано в реєстрі за № 128, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_25 від 16.09.2022 призначено судово-технічну експертизу вищевказаних документів.

Згідно даних висновку експерта № СЕ-19/111-22/39648-ДД від 01.11.2022, договір купівлі-продажу від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_5 ,, щодо 1/3 кв. АДРЕСА_1 та посвідчений печаткою приватного нотаріусу ОСОБА_9 , без підписів сторін та нотаріуса, бланк серія №ВММ001018, не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходяться в офіціи?ному обігу на територіі? краі?ни виробника - Украі?ни.

Водночас, відповідно до відповіді з Київського БТІ від 31.08.2022 року, кв. АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності - 1/3 частина ОСОБА_7 та 2/3 частини ОСОБА_5 .

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , а відповідно до інформації з ІПНП «Держприкордонслужба», ОСОБА_10 виїхав за межі України 23.03.2022 року та по теперішній час не повернувся.

06.12.2022 прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просила накласти арешт на договір купівлі-продажу від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 щодо купвлі 1/3 квартири АДРЕСА_1 , посвідчений печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_9 без підписів сторін та нотаріуса, бланк серія №ВММ001018, та Договір купівлі-продажу від 28.12.2009 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 , бланк серія ЖВММ001031, посвідчений ПН ОСОБА_9 , що зареєстровано в реєстрі за №128, які перебувають у володінні ОСОБА_5 , із забороною відчуження та користування.

Обгрунтоваючи клопотання, прокурор зазначив, що договір купівлі-продажу від 28.12.2009 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_5 , щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_5 , в місті Києві бланк серія №ВММ001031, посвідчении? ПН ОСОБА_9 , зареєстровано в реєстрі за № 128, може бути використаний для відчуження права власності на користь ОСОБА_5 . Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту вказаного договору, може призвести до його зникнення або втрати та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14.12.2022 задоволено клопотання прокурора, та накладено арешт на договір купівлі-продажу від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 щодо купвлі 1/3 квартири АДРЕСА_1 , посвідчений печаткою приватного нотаріуса ОСОБА_9 без підписів сторін та нотаріуса, бланк серія №ВММ001018, та Договір купівлі-продажу від 28.12.2009 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 , бланк серія ЖВММ001031, посвідчений ПН ОСОБА_9 , що зареєстровано в реєстрі за №128, які перебувають у володінні ОСОБА_5 , із забороною відчуження та користування.

Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження вилученого майна як речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вилучені бланки договорів, з тих підстав, що вони у встановленому законом порядку визнані речовими доказами у межах кримінального провадження, та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05.10.202 було зобов`язано слідчого у кримінальному провадженні повернути в повному обсязі вилучене під час обшуку 11.08.2022 майно, однак вказане майно в повному обсязі повернуто не було, натомість, слідчий звернувся із клопотанням про арешт такого майна, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Як убачається із матеріалів судового провадження, постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_25 від 16.09.2022 було призначено судово-технічну експертизу вилучених договорів. Після отримання органом досудового розслідування висновку експерта № СЕ-19/111-22/39648-ДД від 01.11.2022, та встановлення підстав для арешту договорів купівлі-продажу від 22.12.2009 та 28.12.2009, прокурор у кримінальному провадженні у відповідності до вимог КПК України звернувся до слідчого судді із відповідним клопотанням.

Таким чином, наведені апелянтом обставини не позбавляли можливості звернення прокурором із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, після виникнення підстав для такого арешту, зокрема отримання даних відповідної експертизи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею розглядається клопотання прокурора про арешт майна в межах поданого клопотання та виходячи з тих обставин, які існували станом на день такого розгляду.

Станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на договір купівлі-продажу від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 щодо купвлі 1/3 квартири АДРЕСА_1 , та договір купівлі-продажу від 28.12.2009 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 , оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування встановлено, що вказані договори містять відомості, які мають значення для кримінального провадження, та можуть бути використані з корисливим мотивом у злочинних діях.

Доводи апелянта про недопустимість як доказу висновку експерта № СЕ-19/111-22/39648-ДД від 01.11.2022 з тих підстав, що під час проведення експертизи майно не мало статусу речових доказів, є передчасним, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 11.08.2022 вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_19 , а саме за адресою: АДРЕСА_4 речі та документи, серед яких договір купівлі-продажу від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_5 , щодо 1/3 кв. АДРЕСА_1 та посвідчений печаткою приватного нотаріусу ОСОБА_9 , без підписів сторін та нотаріуса, бланк серія №ВММ001018, та договір купівлі-продажу від 28.12.2009 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_5 , щодо нежилого приміщення АДРЕСА_5 , в місті Києві бланк серія №ВММ001031, посвідчений ПН ОСОБА_9 , зареєстровано в реєстрі за № 128, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах клопотання постанов про групу прокурорів та створення групи слідчих, спростовуються даними долучених до клопотання постанови про групу прокурорів у кримінальному провадженні від 13.11.2021 та постанови про групу слідчих від 13.11.2021 у кримінальному провадженні № 0003274.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3