Справа № 163/941/22 Провадження №11-кп/802/139/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.5 ст.27 ч.ч.3, 4 ст.358 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Морочне Зарічненського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, військовозобов`язаного, не працює, раніше не судимого,

засуджено за:

- ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначене остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуті з ОСОБА_7 на користь держави 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 коп. судових витрат на проведення судових технічних експертиз документів.

Вироком вирішена доля речових доказів.

Під час розгляду кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що у березні 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання в селі Морочне Вараського району Рівненської області, маючи злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні ідентифікаційних карт Румунії, які б відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 надали йому і ОСОБА_10 право перетнути державний кордон України в Республіку Польща особами призовного віку у військовий час, діючи за попередньою змовою групою особою, із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою по телефону домовився про виготовлення даних документів для безперешкодного перетину державного кордону України, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, надав вказаній особі для виготовлення ідентифікаційних карт Румунії (CARTE DE IDENTITATE) серії НОМЕР_1 на ім`я MIHALINET VASILE та серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , за допомогою належного йому телефону, шляхом пересилання за допомогою месенджера «Viber» своє та ОСОБА_10 фотозображення.

При цьому, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою особою, будучи громадянином України і розуміючи, що зазначені вище ідентифікаційні карти Румунії будуть підробленими і нададуть право перетнути державний кордон України в Республіку Польща особами призовного віку у військовий час, вчинив пособництво у цьому, а саме: надав фотозображення для їх виготовлення, надіславши їх за допомогою месенджера «Viber» невстановленій особі, з якою домовився про виготовлення підроблених документів на невстановлений досудовим розслідуванням абонентський номер.

У подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, з використанням знакодрукуючого пристрою зі струменевим способом друку виготовила на бланках, які не відповідають за способом друку та спеціальними захисними елементами встановленого зразку аналогічних бланків ідентифікаційних карт Румунії, які знаходяться в офіційному обігу, так як виготовлені не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів, підроблені ідентифікаційні карти Румунії (CARTE DE IDENTITATE) серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 з фотозображенням у ній ОСОБА_7 та серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 з фотозображенням у ній ОСОБА_10 .

Після цього в кінці березня 2022 року ОСОБА_7 здійснив переказ 28000 гривень на банківську карту, реквізити якої надала невстановлена особа в якості оплати за виготовлені підроблені ідентифікаційні карти Румунії (CARTE DE IDENTITATE), після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа, отримавши грошові кошти, використовуючи анкетні дані « ОСОБА_13 », скориставшись послугою ТОВ «Нова пошта» № 4 в місті Чернівці, що знаходиться за адресою: вул. Головна, 200, міста Чернівці, здійснила відправлення підроблених ідентифікаційних карт Румунії (CARTE DE IDENTITATE) серії НОМЕР_1 на ім`я MIHALINET VASILE з фотозображенням у ній ОСОБА_7 та серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 з фотозображенням у ній ОСОБА_10 для ОСОБА_7 у відділення ТОВ «Нова пошта» № 1 в селі Зарічне Рівненської області.

Крім цього, 07 квітня 2022 року о 02 год 00 хв ОСОБА_7 під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин» Волинської митниці, що на вулиці Прикордонників 2 в селі Старовойтове Ковельського району Волинської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, будучи особою призовного віку, і який не має права перетину кордону України у військовий час, з метою незаконного перетину державного кордону України ним та ОСОБА_10 , в порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» як підставу для перетину державного кордону України у військовий час надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи: ідентифікаційні карти Румунії (CARTE DE IDENTITATE) серії НОМЕР_1 на ім`я MIHALINET VASILE з фотозображенням у ній ОСОБА_7 та серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 з фотозображенням у ній ОСОБА_10 , що виготовлені на бланках, які не відповідають за способом друку та спеціальними захисними елементами встановленому зразку аналогічних бланків ідентифікаційних карт Румунії, які знаходяться в офіційному обігу, так як виготовлені не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів, чим використав завідомо підроблені документи.

У поданій апеляційній скарзі прокурор оскаржує вирок суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із призначенням покарання за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. Згідно зі ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала апеляцію у повному обсязі і просила скасувати судове рішення та ухвалити новий вирок, обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу і просили вирок місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа та доведеність його винуватості у вчиненні даного проступку ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у пособництві, тобто наданні засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, у підроблені офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за що передбачена кримінальна відповідальність ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до ст.26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Статтею 27 КК України визначено види співучасників, зокрема ч.ч.2, 5 ст.27 КК України визначають, що виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене цим Кодексом. Пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 28 КК України передбачає, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, тобто підроблення офіційного документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто, якщо підроблення документів вчиняють дві і більше особи.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину за інкримінованим йому обвинуваченням, зазначивши: «У мережі інтернет випадково натрапив на оголошення щодо можливості виїзду за кордон. Через месенжер «Viber» зв`язався із особою, зазначеною у цьому оголошенні, яка повідомила, що може виготовити документи для виїзду за кордон. Якого саме характеру будуть ці документи дана особа відразу не повідомила. Його племінник (товариш) ОСОБА_10 також хотів виїхати за кордон на роботу, тому виготовлення документів замовив для себе і для племінника. Потім ця особа повідомила, що цими документами будуть паспорти громадян іншої країни, на що він погодився і через «Viber» надіслав для їх виготовлення фотокартки. У який спосіб виготовлялися ці документи та яка саме особа їх виготовляла йому невідомо. За ці документи сплатив 28000 гривень шляхом перерахування на наданий невідомою особою рахунок банківської картки, після чого в подальшому отримав їх у відділенні «Нової пошти» селища Зарічне. ОСОБА_10 про ці документи нічого не говорив, лише повідомив, що вирішив питання із перетином кордону. Під час проходження прикордонного контролю подав дві ID-картки, у яких після ретельної перевірки були встановлені ознаки підробки.»

Тобто ОСОБА_7 до початку кримінального правопорушення домовився із невстановленою особою про його вчинення, надав засоби для вчинення кримінального правопорушення, заздалегідь пообіцяв придбати підроблені документи.

Тому при кваліфікацій дій ОСОБА_7 за вказаним епізодом органом досудового розслідування правильно зазначено про його вчинення обвинуваченим за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з апеляційними доводами прокурора і скасовує вирок суду першої інстанції в цій частині, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, та правильно кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України із ухваленням апеляційним судом нового вироку.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зі змісту ст.69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може перейти до іншого більш м`якого основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує те, що вчинені ним злочини належать до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд апеляційної інстанції відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше.

До обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує також і відсутність тяжких наслідків внаслідок вчинених ОСОБА_7 протиправних дій.

Враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення вперше, враховуючи особу винного, який раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, апеляційний суд на підставі ч.1 ст.69 КК України вважає за можливе призначити ОСОБА_7 більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.358 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Також на наведених обставин, апеляційний суд вважає правильним залишити ОСОБА_7 призначене місцевим судом покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

На думку апеляційного суду, саме покарання у виді штрафу відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, призначене ОСОБА_7 покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.

Апеляційний суд вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Любомльського районного суду Волинської області від від 22 вересня 2022 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Залишити ОСОБА_7 призначене покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді