Справа № 461/3294/22
Провадження № 1-кс/461/5415/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -
в с т а н о в и в :
В обгрунтування заявленого клопотання вказує на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 12.07.2022 року накладено арешт на майно, вилучене за місцем проживання начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальної міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон IphoneX моделі MQAC2B/A; мобільний телефон Iphone11 pro моделі MWCL2LL/A; мобільний телефон Iphone12 pro моделі MGK73LL/A; мобільний телефон Iphone5SE; зелений блокнот; блокнот чорного кольору з написом «Служба безпеки України» із копією паспорта № НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 190000 доларів США.
Вказує на те, що згадані грошові кошти в сумі 190000 доларів США не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження, оскільки належать батькові ОСОБА_8 ОСОБА_9 , який після початку бойових дій та бомбардувань його будинку був вимушений покинути своє житло у м. Харкові та разом з дружиною переїхав до м. Києва, де мешкає родина його сина. Із собою взяли лише необхідні речі та власні заощадження у сумі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, які залишились від продажу квартири у 2020 році. У червні 2022 року ОСОБА_10 разом з дружиною вирішили поїхати до Єгипту, щоб нормалізувати психологічний стан після бойових дій та бомбардування їх оселі. Оскільки вони мешкали у винайманій квартирі, то свої збереження у сумі 190 000 (сто дев`яносто тисяч) доларів США залишили в квартирі сина, в якій постійно є хтось із членів родини. Коли 02.07.2022 вони повернулися із поїздки, то дізнався від сина, що дані грошові кошти вилучено слідчим Служби безпеки України в ході проведення обшуку. Крім того, у дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_11 вилучено два мобільних телефони - ОСОБА_12 (особистий телефон) та Iphone11 pro (робочий телефон), а у їхнього малолітнього сина вилучено телефон ОСОБА_13 , на які також накладено арешт. Звертає увагу на те, що з моменту вилучення грошових коштів ОСОБА_14 та гаджетів ОСОБА_11 і її дітей пройшло майже п`ять місяців, і за цей час органом досудового розслідування було лише допитано у якості свідка ОСОБА_8 . Його процесуальний статус упродовж п`яти місяців досудового розслідування не змінився, жодних доказів причетності ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 до вказаного кримінального правопорушення не здобуто. Вважає, що станом на сьогодні відсутня як підстава, так і потреба в арешті на вищевказане майно, дане майно не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та немає підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину чи було набуте законним шляхом, а також не відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності, оскільки вилучення, зокрема, грошових коштів, позбавило ОСОБА_15 та його дружину, як вимушених переселенців, засобів для існування у воєнний час. Відтак, просить клопотання задоволити та скасувати арешт на майно, вилучене за місцем проживання начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальної міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому.
Прокурор ОСОБА_16 в судовому засіданні клопотання заперечив, зазначив, що вилучені в ході зазначеного обшуку речі, предмети та грошові кошти мають значення для розслідування вказаного кримінального провадження.
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В ході досудового розслідування кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.07.2022 року, в межах кримінального провадження накладено арешт на майно, вилучене за місцем проживання начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальної міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IphoneX моделі MQAC2B/A; мобільний телефон Iphone11 pro моделі MWCL2LL/A; мобільний телефон Iphone12 pro моделі MGK73LL/A; мобільний телефон Iphone5SE; зелений блокнот; блокнот чорного кольору з написом «Служба безпеки України» із копією паспорта № НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 190000 доларів США.
Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту було те, що вилучені речі та документи мають важливе значення для кримінального провадження та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Як вбачається з пояснень батька ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , він є уродженцем Харківської області, в період з 2013 по 2020 постійно проживав у м.Києві, де працював адвокатом.
У 2013 році в м. Києві ОСОБА_9 придбав квартиру по АДРЕСА_2 , де проживав у зазначений період часу разом з дружиною ОСОБА_17 , 1971 року народження.
У 2020 році ОСОБА_9 прийняв рішення про продовження здійснення своєї діяльності в м. Харків, де він також мав житло квартиру по АДРЕСА_3 .
У той же час, вищевказану квартиру у м. Києві ОСОБА_9 вирішив продати і 07 жовтня 2020 року відбулася угода щодо купівлі-продажу належної ОСОБА_9 квартири по АДРЕСА_2 , що підтверджується договором-купівлі продажу, копія якого долучена до матеріалів справи.
Від продажу квартири ОСОБА_9 отримав грошові кошти в національній валюті України в еквіваленті 235 000 (двісті тридцять п`ять тисяч) доларів СШІА. Вказані грошові кошти ОСОБА_9 зберігав за місцем свого проживання в м. Харкові.
Син ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , 1982 року народження, проживав разом з дружиною та трьома дітьми у АДРЕСА_4 .
У 2019 році син поїхав по роботі в м. Київ, де перебуває по сьогоднішній день та орендує квартиру по АДРЕСА_1 . Його дружина - ОСОБА_6 , 1988 року народження, та діти ОСОБА_18 , 2010 року народження, ОСОБА_19 , 2014 року народження, ОСОБА_20 , 2003 року народження, до серпня 2021 року проживали в м. Харкові, а потім переїхали до сина в м. Київ.
До початку російської військової агресії проти України ОСОБА_9 проживав у м. Харкові, однак, через постійні бомбардування з боку російських військових та влучення в будинок боєприпасу у березні 2022 року, він був вимушений переїхати з дружиною в м. Зміїв Харківської області, де вони 01.04.2022 зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
12 травня 2022 року ОСОБА_9 переїхав у м. Київ і його дружина домовилася з колишніми сусідами по київській квартирі про їхнє тимчасове проживання в квартирі по АДРЕСА_5 .
Вимушено виїжджаючи з м. Харкова, ОСОБА_9 з дружиною забрали особисті речі, документи, грошові кошти у сумі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, які залишилися після продажу в 2020 року квартири в м. Києві. Гроші ОСОБА_9 вирішив залишити на зберігання своєму синові - ОСОБА_21 , оскільки будинок, в якому син орендує квартиру, перебуває під постійною охороною, а його невістка - ОСОБА_6 , разом із дітьми знаходяться дома.
Також ОСОБА_9 зазначає, що гроші були в купюрах по 100 доларів США, які упаковані в пачки по 100 купюр, тобто по 10 000 (десять тисяч) доларів CША. Таких пачок було 19, оскільки 10 000 (десять тисяч) доларів США ОСОБА_9 залишив на власні потреби.
21.06.2022 ОСОБА_9 з дружииою виїхали за межі України для психологічної реабілітації та повернулися 02.07.2022.
01.07.2022 ОСОБА_9 стало відомо про те, що в орендованій його сином в АДРЕСА_1 , працівниками СБУ проведений обшук під час якого вилучено належні мені гроші у сумі 190 000 (сто дев`яносто тисяч) доларів США.
Крім цього, як вбачається з пояснень ОСОБА_17 , яка є дружиною ОСОБА_9 , в пepioд з 2013 по 2020 вони з чоловіком постійно проживали у м. Києві, де ОСОБА_9 працював адвокатом, а ОСОБА_17 займалася науковою діяльністю.
У 2013 році в м. Києві ОСОБА_22 придбав квартиру по АДРЕСА_2 , де вони разом проживали у вказаний період часу.
У 2020 році чоловіком було прийнято рішення про переїзд до м. Харкова і зазначену квартиру у м. Києві вони продали, відповідно Договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2020 року, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_23 .
Від продажу даної квартири ОСОБА_9 отримав грошові кошти в сумі 6 665 516 (шість мільйонів шістсот шістдесят п`ять тисяч вісімсот три) грн. в еквіваленті 235 000 (двісті тридцять п`ять тисяч) доларів США за курсом НБУ на дату укладення договору (1 USD = 28,3639 UAН), що підтверджується копією договору купівлі-продажу.
Під час купівлі-продажу зазначені грошові кошти були переведені у безготівковій формі на рахунок ОСОБА_9 , відкритий в AT «РВС БАНК», що підтверджується копією виписки, після чого вказана сума була обміняна ОСОБА_9 на долари США, які вони зберігали за місцем свого проживання в м. Харкові до початку військової агресії російської федерації щодо України.
Крім цього, від першого шлюбу у ОСОБА_9 є син - ОСОБА_7 , 1982 року народження, який проживав разом з дружиною та трьома дітьми у АДРЕСА_4 .
В 2019 році ОСОБА_24 поїхав по роботі в м. Київ, де перебуває по теперішній час та орендує квартиру по АДРЕСА_1 , де проживає з родиною. Дружина ОСОБА_25 , 1988 року народження та діти ОСОБА_18 , 2010 року народження, ОСОБА_19 , 2014 року народження, ОСОБА_20 , 2003 року народження, до серпня 2021 року проживали в м. Харків, а потім переїхали до ОСОБА_26 в м. Київ.
До початку російської військової агресії проти України ОСОБА_9 та ОСОБА_17 проживали в АДРЕСА_3 , однак через постійні бомбардування та влучення в будинок снаряду, у березні 2022 року були вимушені переїхати до м. Зміїв Харківської області, де 01.04.2022 зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується копіями довідок від 01.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
12 травня 2022 року ОСОБА_9 та ОСОБА_17 переїхали в м. Київ, де тимчасово поселилися в квартирі колишніх сусідів по АДРЕСА_5 . Виїжджаючи з м. Харкова, вони забрали особисті речі, документи, грошові кошти у сумі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, які залишилися після продажу в 2020 року квартири в м. Києві.
ОСОБА_9 залишив грошові кошти у сумі 190 000 (сто дев`яносто тисяч) доларів (США на зберігання синові ОСОБА_21 , оскільки будинок, де він орендує квартиру, перебуває під постійною охороною, а його дружина ОСОБА_6 разом з дітьми практично постійно знаходяться вдома, а 10 000 (десять тисяч) доларів США залишили на власні потреби.
ОСОБА_17 наполягає на належності вказаних грошових коштів її чоловікові ОСОБА_9 та вказує, що його син ОСОБА_27 до цих грошей не має жодного відношення і вилучення вказаних коштів позбавило їх з чоловіком, як вимушених переселенців, засобів для існування у воєнний час.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що з травня 2022 року ОСОБА_10 із дружиною проживають у АДРЕСА_6 за усною домовленістю із друзями сім`ї, власниками квартири.
Також встановлено, що у 2013 році ОСОБА_10 набув права власності на квартиру у АДРЕСА_7 , а у 13.08.2015 році зареєстрував шлюб із дружиною ОСОБА_28 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, а тому гроші, виручені від продажу квартири у 2020 році, є особистою власністю ОСОБА_9 .
Відповідно до наданих ОСОБА_9 та ОСОБА_17 пояснень, а також правовстановлюючих документів на нерухоме майно, податкових декларацій тощо, встановлено реальний матеріальний стан подружжя.
Так, як вбачається з довідки AT «Ощадбанк», нарахована ОСОБА_29 пенсія за період з 01.01.2019 по 01.07.2022 складає 381 591 грн. 98 коп.
Крім того, протягом 2019 - 2021 років ОСОБА_30 задекларовано отримання прибутків від здійснення підприємницької діяльності як фізичної особи - підприємця в сумі 1 410 200 грн. (2019 р. - 700 500 грн.; 2020 р. - 172 300 грн.; 2021 р. - 537 400 грн.).
Також в період 2020 - 2021 років подружжям ОСОБА_31 здійснено низку правочинів щодо купівлі-продажу нерухомого майна.
Так, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.10.2020, ОСОБА_30 відчужено належну йому на праві особистої приватної власності квартиру в АДРЕСА_2 , за ціною 6 573 802 грн., що еквівалентно 235 000 доларів США.
Грошові кошти від продажу квартири було фактично отримано в національній валюті України на банківський розрахунковий рахунок продавця ОСОБА_9 , що підтверджується копією виписки АТ «РВС БАНК» від 07.10.2020 року.
В подальшому, вказані кошти у гривнях невеликими частинами у обмінних пунктах було переведено у долари США, про що повідомив ОСОБА_10 в судовому засіданні під час розгляду клопотання.
У жовтні 2020 року ОСОБА_30 на підставі договору купівлі-продажу гаражного боксу (гаражу) від 21.10.2020 відчужено належний йому на праві особистої приватної власності гараж у будівельно-гаражному кооперативі «Перемога» АДРЕСА_8 , за ціною 172 300 грн., що за курсом Національного банку України (28,37 грн - 1 USD) становило еквівалент 6096 доларів США.
Таким чином, встановлено, що від продажу нерухомого майна ОСОБА_30 отримано грошові кошти на загальну суму 6 746 102 грн, що, на час вчинення правочинів, складало еквівалент 241 096 доларів США.
Водночас, 20.10.2020 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_10 та ОСОБА_17 придбали квартиру в рівних долях в АДРЕСА_9 . Вартість квартири сягала 2 015 832 грн., тобто 1/2 частина квартири для кожного з подружжя становила 1 007 916 грн., або за курсом НБУ на час вчинення правочину 35 523 доларів США.
Як вбачається з протоколу обшуку від 01.07.2022 року, ОСОБА_6 під час обшуку наголошувала, що вказані грошові кошти в сумі 190 000 доларів США належать її свекру ОСОБА_9 , 1962 р.н.
На підставі наведеного, слідчий суддя вважає обґрунтованим і доведеним факт відповідності матеріального стану ОСОБА_14 та законності набуття ним грошових коштів в сумі 190 000 доларів США, які були вилучені під час обшуку.
Окрім цього, встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , три мобільні телефони, а саме мобільний телефон НОМЕР_2 ; мобільний телефон Iphone11 pro; мобільний телефон Iphone12 pro.
Як вбачається з протоколу обшуку від 01.07.2022 року, ОСОБА_6 під час обшуку повідомила, що мобільний телефон НОМЕР_2 належить її молодшому сину ОСОБА_32 ; мобільний телефон Iphone11 pro вона використовувала для роботи, а мобільний телефон Iphone12 pro належить їй, ОСОБА_33 .
Таким чином, у ОСОБА_11 вилучено два мобільних телефони - ОСОБА_12 (особистий телефон) та Iphone11 pro (робочий телефон), а у малолітнього ОСОБА_32 вилучено телефон НОМЕР_2 .
Слідчий суддя зазначає, що орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути вказані грошові кошти та мобільні телефони, провести необхідні слідчі дії та встановити достовірно чи дійсно на них збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та, відповідно, за наявності, вилучити такі сліди або інші відомості.
Однак, слідчий не надав суду доказів, що вони мають доказове значення у кримінальному провадженні.
На даний момент відносно вилучених грошових коштів та мобільних телефонів досудовим розслідуванням жодних дій не проводиться.
Так, з моменту вилучення грошових коштів ОСОБА_14 та телефонів ОСОБА_11 і її дітей, пройшло п`ять місяців, і за цей час органом досудового розслідування було лише допитано у якості свідка ОСОБА_8 . При цьому, його процесуальний статус упродовж п`яти місяців досудового розслідування не змінився.
Окрім того, ані ОСОБА_34 , ані ОСОБА_35 не є підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, будь-яких інших дій в рамках досудового розслідування з ними не проводилось.
Тобто, під час розгляду клопотання про скасування арешту встановлено, що ОСОБА_34 та ОСОБА_35 не мають жодного відношення до обставин кримінальних правопорушень.
Таким чином, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_35 і її дітей, оскільки слідчим не доведено необхідність подальшого утримання зазначених у клопотанні грошових коштів та мобільних телефонів під арештом, а також не зазначено, які додаткові відомості вони можуть містити на собі.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.
Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на грошові кошти та мобільні телефони потреба відпала. Суд вважає, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності та подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч.3 ст.132 КПК України.
Разом з цим, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на зелений блокнот; блокнот чорного кольору з написом «Служба безпеки України» із копією паспорта № НОМЕР_1 , окрім пояснень самого заявника.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення обтяження на грошові кошти, які належать ОСОБА_36 та мобільні телефони ОСОБА_35 та її дітей, слід скасувати, оскільки це не перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому, а тому клопотання підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -
клопотання задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.07.2022 року, на майно, вилучене в ході обшуку за місцем проживання начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальної міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- грошові кошти в сумі 190 000 (сто дев`яносто тисяч) доларів США;
- мобільний телефон IphoneX моделі MQAC2B/A;
- мобільний телефон Iphone11 pro моделі MWCL2LL/A;
- мобільний телефон Iphone12 pro моделі MGK73LL/A.
У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1