ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8391/22 Номер провадження 11-кп/814/1400/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 01 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2022 року за №0002111, задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 29 січня 2023 року, обвинуваченому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимому, останній раз

10 грудня 2019 року Московським районним судом м. Харків (з урахування змін, унесених 17 квітня 2020 року Харківським апеляційним судом) за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що ОСОБА_6 може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, обставини й тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, особу обвинуваченого та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 01 грудня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з покладенням відповідних обов`язків або визначити розмір застави.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, щоб забезпечити його (обвинуваченого) належну процесуальну, який тривалий час утримується під вартою та винуватість якого не доведена.

Учасники провадження належним чином повідомлялись про місце, дату, час судового засідання та заявили клопотання про здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності, у зв`язку з чим на підставі ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без участі сторін судового провадження.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 04 липня 2022 року приблизно о 07 годині по вул. Героїв Праці, 48-Д у м. Харків в умовах воєнного стану, діючи повторно, застосувавши до ОСОБА_8 , який є особою похилого віку, насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрав належний останньому мобільний телефон «TM Xiaoma Redmi 9A 2/32 GB Sky Blue UA», вартістю 3 734 гривні.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України.

Сама ж необхідність застосування обвинуваченому запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, під час вирішення клопотання прокурора місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що ОСОБА_6 може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, врахувавши обставини й тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за аналогічні умисні корисливі злочини, не має законних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків.

Відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не змінились і не зменшились, обставини інкримінованого обвинуваченому тяжкого злочину проти власності, вчиненого повторно, із застосуванням насильства щодо особи похилого віку, в умовах воєнного стану, з використанням найбільш несприятливого для суспільства часу, тяжких обставин і умов, у яких опинилося суспільство, дані про особу ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що виключає можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту в нічний період доби, як просить апелянт.

Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст..ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням насильства.

Зважаючи на викладене вище та враховуючи такі, що не зменшились ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини, визначені ст.178 КПК України, колегія суддів відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України вважає обґрунтованим невизначення місцевим судом розміру застави ОСОБА_6 при постановленні оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційної скарги, які пов`язані з необхідністю оцінки доказів для вирішення питання про визнання особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, винною чи невинною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, виходять за межі процесуальних повноважень суду апеляційної інстанції при апеляційному перегляді ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підлягають вирішенню судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваного судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 01 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4