Справа № 944/3856/22
Провадження №1-кп/944/578/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області:

в складі: головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові б`єднане кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000011 від 22 квітня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красилів Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи з дитинства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 достовірно знаючи що у ОСОБА_5 , який є особою призовного віку, відсутні законні підстави для виїзду за межі території України, відповідно до встановлених правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» із змінами та доповненнями, діючи умисно, шляхом керівництва діями ОСОБА_5 , та надання порад, організував незаконне переправлення останнього через державний кордон України в Республіку Польща.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 об 22год 15хв 20 квітня 2022 року, керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER 318 CD1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, шляхом уникнення від проходження прикордонного контролю, при в`їзді на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Краковець», що розташований за адресою: вул. Михайла Вербицького, 54 смт.Краковець Яворівського районну Львівської області, для перетину кордону України в напрямку Республіки Польща, повідомив вартовому прикордонного наряду «Вартовий шлагбаума (тил)» інспектору прикордонної служби 1 категорії ОСОБА_6 неправдиві відомості про кількість пасажирів, які перебувають у вищевказаному транспортному засобі, після чого в`їхавши на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Краковець» висадив із зазначено транспортного засобу ОСОБА_5 , який діючи умисно та цілеспрямовано, з метою ухилення від проходження паспортного та митного контролю, в зв`язку з відсутністю у нього законних підстав для виїзду за межі території України, попрямував в напрямку адміністративної будівлі вищевказаного пункту пропуску, ОСОБА_4 спільно з іншим пасажиром автомобіля, а саме ОСОБА_7 пройшли паспортний та митний контроль, після чого повернувшись до автомобіля марки «MERCEDES- BENZ» моделі «SPRINTER 318 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочали рух в напрямку виїзду з пункту пропуску, під час якого до салону вказаного автомобіля підсів ОСОБА_8 , який був виявлений та затриманий працівниками прикордонного наряду.

Своїми діями, ОСОБА_4 вчинив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України та керівництво такими діями, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.332 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Просить суворо не карати. Зважити на його вік, те, що матеріальна шкода не спричинена, він являється інвалідом та має на утриманні неповнолітню дитину.

З огляду на те, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332КК України визнав повністю, а фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до вимог ст.ст.23,95 КПК України, суд, досліджує докази та обгрунтовує свої висновки лише на тих показаннях, які безпосередньо приймає під час судового засідання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у ст.6 застосовуються у провадженнях щодо всіх кримінальних справ.

З урахуванням наведеного, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши докази, які характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, приходить до висновку, що в судовому засіданні повністю доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України. Кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки, він вчинив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, а його дії за ч.1 ст.332 КК України кваліфіковано вірно.

Беручи до уваги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»(із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки, саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З п.3 вищевказаної Постанови слідує, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.332 КК України, у відповідності до вимог ст.12КК України відноситься до нетяжких злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України, відповідно до вимог ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину та відсутність заподіяної шкоди.

Відповідно до вимог ст.67 ККУкраїни обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд, із врахуванням всіх встановлених обставин у справі, з врахуванням думки представників потерпілих, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для їх виправлення та попередження вчинення ними у майбутньому нових кримінальних правопорушень, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.332 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Однак, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, те що він раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, являється інвалідом 3-ї групи, має на утриманні неповнолітню дитину, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе застосувати до нього вимоги ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від призначеного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, та покладенням обов"язків, передбачених ст.76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України та призначити покарання, у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1