24.11.2022
Справа № 331/4385/22
Провадження № 1-і/331/36/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2022 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 - в режимі відеоконфренції

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції із ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002037 від 10 вересня 2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, посилаючись на те, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.
Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 як Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, Томаківським районним судом Дніпропетровської області так і Жовтневим районним судом м. Запоріжжя неодноразово продовжувалась дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором зазначено про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, усвідомлюючи невідворотність покарання, останній може переховуватись від суду. Крім того вказаний ризик підтверджується тим фактом, що після вчинення злочину обвинувачений виконав всі необхідні дії, направлені на приховування слідів кримінального правопорушення, а саме зник з місця вчинення злочину, приховав знаряддя злочину та ретельно сховав місце заховання трупу потерпілого, поїхав з м. Бердянськ, після чого був виявлений на території м. Дніпра. Крім того ОСОБА_4 має нерухомість на території інших областей, в тому числі і на тимчасово окупованій території Луганської області, а також на території Автономної Республіки Крим. Також існує ризик щодо можливого впливу на свідків та потерпілу, які підтверджують причетність останнього до скоєного злочину, у зв`язку з чим останній може незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни показань на свою користь.
В судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримала за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, наполягала на його задоволенні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заявленого прокурором клопотання, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені та не підтверджені жодними доказами, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, не має наміру переховуватись від суду, або чинити тиск на потерпілих та свідків. Просив суд в задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника,в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

Заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні на 30 діб, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів до 21 листопада 2022 року.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року було змінено територіальну підсудність судових справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області та визначено Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

З матеріалів, долучених до клопотання слідує, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України. На даний час кримінальне провадження не розглянуто, судовий розгляд триває, рішення по суті не прийнято.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 27.11.2022 року.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, вказавши крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як слідує зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах довічне позбавлення волі. Після вчинення злочину обвинувачений виконав всі необхідні дії, направлені на приховування слідів кримінального правопорушення: а саме: зник з місця вчинення злочину, приховав знаряддя злочину та ретельно сховав місце заховання трупу потерпілого, поїхав до м. Бердянськ, після чого був виявлений на території м. Дніпра, що дає суду підстави вважати, що залишаючись на волі, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, ОСОБА_4 має нерухомість на території інших областей, зокрема на тимчасово окупованій території Луганської області, а також на території Автономної Республіки Крим, що також свідчить про те, що на даний час зберігається реальний ризик переховування обвинуваченого від суду.

Перевіряючи наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що розгляд кримінального провадження по суті ще лише розпочато, докази сторони обвинувачення наразі не досліджені, не всі свідки та потерпіла допитані в судовому засіданні. Оскільки у кримінальному провадженні допитана лише одна потерпіла та п`ять свідків, які надають свідчення про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів і так як обвинуваченому відомі анкетні дані, адреси потерпілої та свідків, які ще не допитані під час судового розгляду та володіють інформацією про обставини вчинення кримінального правопорушення, то існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі, може незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни показань на свою користь, чим перешкоджатиме судовому розгляду кримінального провадження.

За наявності існування двох очевидних ризиків, які на даний час не змінились, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти настанню встановлених ризиків.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання його під вартою, не зменшились.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і запобіганню спробам переховуватися від суду або незаконно впливати на потерпілу та свідків, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 2 місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 (два) місяці по 24 січня 2023 року включно в ДУ «Кропивницькийслідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницькийслідчий ізолятор» за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1