УХВАЛА

28 березня 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 від 21.07.2022 року про скасування доручення Офісу Генерального прокурора щодо виконання запиту Генеральної прокуратури російської федерації та припинення розшуку ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23.02.2023 року ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2023 року про задоволення скарги захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 від 21.07.2022 року про скасування доручення Офісу Генерального прокурора щодо виконання запиту Генеральної прокуратури російської федерації та припинення розшуку ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

На новий розгляд до Рівненського міського суду Рівненської області надійшласкарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 від 21.07.2022 року про скасування доручення Офісу Генерального прокурора щодо виконання запиту Генеральної прокуратури російської федерації про видачу громадянина російської федерації (українця за походженням) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинення розшуку ОСОБА_4 та виключення його зі списку осіб, які перебувають у міжнародному розшуку на території України.

Прокурором у судовому провадженні подано клопотання про повернення скарги заявникувід 07.03.2023 року, в якому прокурор зазначає про непідсудність скарги Рівненському міському суду Рівненської області з підстав викладених у клопотанні.

16 березня 2023 року від захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло заперечення на клопотання про повернення скарги, в якому захисник заперечує позицію прокурора щодо підсудності.

21 березня 2023 року від захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому захисник виклав резулятивну частину скарги в новій редакції.

До матеріалів справи долучено копію Доручення Офісу Генерального прокурора № 19/2/1-156вих-21 від 24.05.2021 року та Доручення Офісу Генерального прокурора № 19/2/1-33173 ВИХ-22 від 17.06.2022 рокущодо ОСОБА_4 .

Також до матеріалів справи долучено копію Адвокатського запиту № 09/03/23 від 09.03.2023 року та відповідь за № 11/60Аз від 15.03.2023 року на вказаний запит із ГУНП в Рівненській області, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесений до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», як особу, що розшукується іншою державою, Департаментом карного розшуку НПУ.

Також, захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 додатково долучено копії Актів приймання-передачі гуманітарної допомоги /матеріальних цінностей/ для підрозділу ЗСУ від 14.01.2023 року, 14.02.2021 року та 17.02.2023 року.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримав та просив скасувати Доручення Офісу Генерального прокурора № 19/2/1-156вих-21 від 24.05.2021 року про розшук на території України ОСОБА_4 на виконання запиту Генеральної прокуратури російської федерації про видачу громадянина російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати Доручення Офісу Генерального прокурора № 19/2/1-33173 ВИХ-22 від 17.06.2022 року про розшук на території України ОСОБА_4 на виконання запиту Генеральної прокуратури російської федерації про видачу громадянина російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинити розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключити його із обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», як особу, що ро0зшукується іншою державою, Департаментом карного розшуку НПУ.

Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Судом встановлено, що в обґрунтування скарги зазначено, що згідно баз даних Національної поліції України ОСОБА_4 включено до списку осіб, що перебувають в міжнародному розшуку на території України. Підставою включення до цього списку став запит Генеральної прокуратури рф, що перебуває на розгляді в Офісі Генерального прокурора. Відтак, ОСОБА_4 вважає, що виконання запиту правоохоронних органів рф щодо видачі ОСОБА_4 та у зв`язку з цим внесення його до списку осіб, які перебувають в міжнародному розшуку на території України з метою видачі його до рф є такими, що порушує його права та свободи, становить загрозу для його життя та здоров`я, суперечить чинному законодавству та конституційним засадам України, може завдати шкоди суверенітету та інтересам України, а тому підлягає скасуванню. ОСОБА_4 є громадянином російської федерації, втім за походженням є українцем, оскільки місце народження є м. Дніпропетровськ, що підтверджується паспортом номер НОМЕР_1 . В дитинстві за направленням батьків на роботу разом з ними переїхав на територію росії, в зв`язку з чим і отримав її громадянство. Після повернення в Україну отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні та має намір отримати громадянство України.

Від Офісу Генерального прокурора надійшла заява за вих. № 19/2/1-29204-21 від 11.08.2022 року, згідно якої вбачається, що Офісом Генерального прокурора розглядається запит Генеральної прокуратури рф про видачу ОСОБА_4 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.30 п.п. «а» ч. 4 ст. 291 КК рф. Оскільки компетентними органами рф здійснюється досудове розслідування у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 та вони оголошували вказану особу у розшук то питання припинення такого розшуку належить до їх компетенції та повноважень Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол.

Представник Офісу Генерального прокурора брав участь у засіданні в режимі відеоконференції, підтримав доводи, викладені в заяві від 11.08.2022 року за вих. №19/2/1-29204-21, що знаходиться в матеріалах справи, також зазначив, що вважає що з рахуванням ст. 32 КПК України справа підсудна Печерському районному суду м. Києва за територіальною підсудністю.

В судовому засіданні встановлено, що на розгляд до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури рф про видачу ОСОБА_4 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.30 п.п. «а» ч. 4 ст. 291 КК рф.

Ініціатором розшуку є слідче управління слідчого комітету рф у Ленінградській області.

Як повідомив в судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , даного правопорушення ОСОБА_4 не вчиняв, самі матеріали сфабриковані лише на показах двох свідків. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення злочину, будь які кошти, які мали б бути предметом злочину не вилучались, а також відсутні аудіо чи відеозаписи вчинення злочину, оскільки такі докази відсутні в природі. При чому, дані свідки є колегами ОСОБА_4 , в присутності яких останній неодноразово висловлював свою громадську позицію відносно політики росії у відносинах з Україною, намагався донести інформацію про реальні обставини справи та викрити пропаганду та військові злочини агресора, що і стало причиною привернення до нього уваги з боку правоохоронних органів рф та фабрикування проти нього кримінальної справи.

Із матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження щодо притягнення ОСОБА_4 до відповідальності дійсно базується на свідченнях свідків. 28.10.2019 ОСОБА_4 був оголошений у федеральний розшук на території росії. 31.10.2019 року ОСОБА_4 заочно пред`явлено обвинувачення у вчиненні вищевказаного злочину. 07.11.2019 року ОСОБА_4 був оголошений запитуючою стороною у міжнародний розшук. А вже 08.11.2019 року Постановою Виборгського міського суду Ленінградської області було задоволено клопотання слідчого СУ СК рф Ленінградської області про обрання запобіжного заходу про взяття під варту. Після чого, правоохоронними органами рф було направлено запит до правоохоронних органів України з метою екстрадиції ОСОБА_4 до рф, що в послідуючому і стало підставою для прийняття Офісом Генерального прокурора зазначеного доручення.

При цьому, надані країною агресором, як запитуючою стороною, матеріали не містять належних доказів того, що ОСОБА_4 будь яким чином ухилявся від слідства, не з`являвся на виклики, тощо. Навпаки Постановою Виборгського суду Ленінградської області від 08.11.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу встановлено, що ОСОБА_4 був допитаний в рамках кримінального провадження, отже, на виклики слідчого вочевидь з`являвся, обвинувачення під час допитів йому пред`явлено не було.

Дослідивши Запит рф№81/3-203-2021 від 30.04.2021 року, надісланий до Офісу Генерального прокурора щодо взяття під варту та передачу громадянина ОСОБА_4 судом встановлено, що він поданий на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам 1993 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 541 КПК України міжнародна правова допомога - проведення компетентними органами однієї держави процесуальних дій, виконання яких необхідне для досудового розслідування, судового розгляду або для виконання вироку, ухваленого судом іншої держави або міжнародною судовою установою.

Відповідно до ст. 542 КК України міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у цьому Кодексі, форми співробітництва під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 552 КПК України, запит повинен містити чіткий перелік запитуваних процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 КПК України уповноважений (центральний) орган України розглядає запит на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів та міжнародних договорів України.

Отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України (ч. 1 ст. 554 КПК України).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, запитуюча сторона звертаючись до правоохоронних органів України щодо отримання правової допомоги просила взяти під варту та видати гр. ОСОБА_4 для притягнення його до відповідальності. При цьому, запитуюча сторона звертаючись за отриманням міжнародної правової допомоги не просила здійснювати розшук ОСОБА_4 .

Компетентні органи рф не вказали в своєму запиті місцезнаходження ОСОБА_4 , в тім це не свідчить про необхідність здійснення дій з його розшуку на території України, уповноважений орган мав відмовити у виконанні даного запиту з підстав недотримання вимог форми запиту. Натомість, відповідач прийняв рішення здійснити процесуальну дію з розшуку ОСОБА_4 на території України з метою його арешту та видачі (екстрадиції) до рф.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внесення ОСОБА_4 в списки осіб, які перебувають в розшуку на території України є безпідставним та підлягає скасуванню.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією рф Верховною Радою 1 грудня 2022 рокуприйнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Отже,після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією та республікою білорусьщодо будь-яких документів виданих, посвідчених у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Судом також встановлено, та стверджується матеріалами справи, що будучиукраїнцем за походженням ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки в Україні, фактично будучи громадянином рф, постійно долучається фінансово до підтримки ЗС України.Матеріали справи містять копії квитанцій №61408872 від 12.04.2022 року на суму 4999 грн. 00 коп., №61593218 від 05.05.2022 року на суму 4999 грн. 00 коп., №61374191 від 06.04.2022 року на суму 4999 грн. 00 коп., № 61548385 від 29.04.2022 року на суму 4999 грн.00 коп., №61469467 від 19.04.2022 року на суму 4999 грн. 00 коп., №61992430 від 15.06.2022 рокуна суму 4999 грн. 00 коп., а також квитанція №63843886 від 25 листопада 2022 року на суму 4999 грн. 00 коп.Також матеріали справи містять акти приймання-передачі гуманітарної допомоги/матеріальних цінностей/ для підрозділу Збройних сил України, зокрема судом досліджено Акт приймання-передачі матеріальних цінностей/гуманітарної допомоги на суму 7200 грн. 00 коп. від 11.07.2022 року,Акт приймання-передачі матеріальних цінностей/гуманітарної допомоги(медикаменти) від 26.10.2022 року на загальну вартість 24 148 грн. 29 коп., Акт приймання-передачі матеріальних цінностей/гуманітарної допомоги(медикаменти) від 30.12.2022 року на загальну вартість 114 437 грн. 75 коп., Акти приймання-передачі матеріальних цінностей/гуманітарної допомоги від 14.01.2023 року, 14.02.2023 року та 17.02.2023 року.

ОСОБА_4 також іншим чином надає волонтерську та гуманітарну допомогу військовим ЗС України, про що має численні грамоти та подяки від командирів військових частин, які постійно звертаються до нього за будь якої потреби, що підтверджується матеріалами справи.

Зокрема, матеріали справи містять Подяку від командування та особового складу окремого радіотехнічного батальйону в/чА0389 від 20.05.2022 року, Подяку від командування та особового складу окремого радіотехнічного батальйону в/чА0389 від 13.06.2022 року, Подяку від командування та особового складу окремого радіотехнічного батальйону в/чА0389 від 04.04.2022 року, Подяку від командування та особового складу окремого радіотехнічного батальйону в/чА1573 від 18.07.2022 року, Подяку від командування та особового складу окремого радіотехнічного батальйону в/чА9937 від 01.05.2022 року, Грамота начальника Головного управління ДСНС України у Рівненській області.

Отже, дані обставини свідчать, що ОСОБА_4 має стійку громадську позицію щодо України у відносинах з російською федерацією, зокрема щодо непорушності суверенітету України та незалежності, всіляко долучається до відсічі збройної агресії російської федерації. Всіляко долучається до надання допомоги у відсічі збройної агресії рф, яка визнана країною агресором.

Таким чином, переслідування в рамках даного кримінального провадження є нічим іншим, як інструмент незаконного переслідування з мотивів політичного та етнічного характеру переслідування.

Крім того, ст. 557 КПК України зазначено, що запитуючій стороні може бути відмовлено у задоволенні запиту про правову допомогу у випадках, передбачених міжнародним договором України. За відсутності міжнародного договору України у виконанні запиту повинно бути відмовлено, якщо: 1) виконання запиту суперечитиме конституційним засадам чи може завдати шкоди суверенітету, безпеці, громадському порядку або іншим інтересам України; 2) запит стосується правопорушення, за яке в Україні стосовно тієї самої особи судом прийнято рішення, яке набрало законної сили; 3) запитуюча сторона не забезпечує взаємності у цій сфері; 4) запит стосується діяння, яке не є кримінальним правопорушенням за законом України про кримінальну відповідальність; 5) є достатні підстави вважати, що запит спрямований на переслідування, засудження або покарання особи за ознаками її раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; 6) запит стосується кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування або судового розгляду в Україні.

Україна є правовою державою, а тому взаємовідносини держави з людиною базуються з дотриманням Конституції та законів України. Одним із виявів суверенітету держави є встановлення громадянства. Як зазначалось вище, ОСОБА_4 є етнічним українцем та має намір отримати громадянство України. В тім перебування в списку осіб, які перебувають у міжнародному розшуку на разі є перепоною в реалізації права на отримання громадянства України.

Людина, її життя та здоров`я є найвищою цінністю недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Російська агресія проти України триває від 2014 року, а повномасштабне військове вторгнення від ранку 24 лютого 2022 року. До цього часу підрозділи збройних сил та інших військових формувань російської федерації здійснюють спроби окупації українських міст. Російські війська завдають авіаударів по ключових об`єктах військової та цивільної інфраструктури, руйнуючи аеродроми, військові частини, нафтобази, заправки, церкви, школи та лікарні, свідомо та цілеспрямовано вбивають мирне населення України. Що є беззаперечним порушенням норм міжнародного право зі сторони рф та низки міжнародних договорів, що були укладені між Україною та росією. На даний час здійснюються розслідування щодо військових злочинів, скоєних російською федерацією в Україні в Міжнародному кримінальному суді.

На всіх фронтах (в тому числі інформаційний та законодавчий) України здійснює захист та відсіч збройної агресії рф проти України. Саме через збройну агресію рф проти України та численні випадки переслідування громадян, навіть тих, які мають громадянство рф, з мотивів будь якої приналежності до України чи допомогу у відсічі збройної агресії рф, з метою захисту таких громадян 13.05.2022 року було внесено зміни до «Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», а саме до п. 8 розділу I, який доповнено абзацом восьмим, та передбачено що іноземці, зазначені у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (іноземці та особи без громадянства, які надавали допомогу у відсічі збройної агресії), не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Про територіальну цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262».

Такі іноземці, та особи без громадянства вважаються такими, що на законних підставах перебувають на території України та перебувають під захистом нашої держави.

Отже, умовах вчинення рф акту збройної агресії проти України, не визнання територіальної цілісності та суверенітету нашої держави, не визнання росієюпротиправності своїх дій щодо посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, свідомого цілеспрямованого нищення українського народу, суд приходить до висновків, що розшук, затримання з метою подальшої екстрадиції ОСОБА_4 , який є українцем за походженням, суперечить нормам міжнародного права та державним інтересам України. ОСОБА_4 підпадає під захист національного законодавства і не може бути виданий. Виконання запиту рф щодо видачі ОСОБА_4 становить пряму загрозу його життю та здоров`ю, оскільки він є українцем за походженням та всіляко надає допомогу ЗСУ, відтак його видача рф суперечить нормам Конституції України та інтересам нашої держави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, з огляду на той вже всім відомий факт, що росіяне є правовою державою, своїми рішеннями та діями заявляє, що на її території не діють жодні міжнародні нормативно правові акти, в тому числі і Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, які дана країна не виконує. А також враховуючи походження та громадську позицію ОСОБА_4 суд приходить до висновку, що у випадку екстрадиції його до рфостанній буде підданий жорстокому поводженню, що, як уже зазначалось вище, становить загрозу для його життя та здоров`я.

Згідно ст. 3 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, жодна держава сторона не повинна висилати, повертати чи видавати будь-яку особу іншій державі, якщо є серйозні підстави вважати, що їй там може загрожувати застосування катувань.

Запитуюча сторона неодноразово порушувала та порушує всі норми міжнародного права, певно не існує таких норм, які ця країна-агресор не порушила. Україна та весь світ неодноразово спостерігали, яких тортур та знущань піддаються військовополонені та політичні в`язні на території рф. Людей закатовують до смерті з мотивів будь якої приналежності до України. Суд приходить до висновку, що етнічному українцю на території рф може загрожувати застосування катувань, оскільки рф розв`язала геноцид українського народу. А оскільки ОСОБА_4 є етнічним українцем, перебуває під захистом України, то така видача (екстрадиція) в умовах широкомасштабної військової агресії зі сторони рф є неможливою.

Відтак, згідно п. 5 ч. 2 ст. 557 КПК України, є достатні та беззаперечні підстави вважати, що даний запит рфспрямований на переслідування, засудження та покарання ОСОБА_4 за ознаками етнічного походження, політичних, та інших переконань.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 уродженець м. Дніпропетровськ (Україна) та є повнокровним українцем за національністю, перебуваючи на території рф, а згодом України неодноразово публічно засуджував злочинні дії російської влади, всіляко допомагає ЗС України у відсічі збройної агресії рф, є достатні та обґрунтовані підстави для скасування доручення Офісу Генерального прокурора та у зв`язку з цим припинення розшуку ОСОБА_4 на території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 КПК України при виконанні на території України окремих процесуальних дій за запитом (дорученням) компетентних органів іноземних держав у рамках міжнародного співробітництва застосовуються положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 КПК України особи, які вважають, що рішеннями, діями або бездіяльністю органів державної влади України, їх посадових чи службових осіб, вчинених у зв`язку з виконанням запиту про міжнародну правову допомогу, завдано шкоди їхнім правам, свободам чи інтересам, мають право оскаржити рішення, дії та бездіяльність до суду.

Частиною 3 ст. 572 КПК України визначено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади України, їх посадових чи службових осіб та відшкодування завданої шкоди здійснюється у порядку, передбаченому законами України.

Судом при новому розгляді скарги взято до уваги мотиви та висновки Рівненського апеляційного суду, викладені в ухвалі від 23.02.2023 року.

Щодо клопотання прокурора Офісу Генерального ОСОБА_6 про повернення скарги заявнику в зв`язку із непідсудністю даної справи Рівненському міському суду Рівненської області,суд прийшов до висновків, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23.02.2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково та призначено новий розгляд скарги у суді першої інстанції, тобто у Рівненському міському суді Рівненської області, чим суд дав оцінку доводам прокурора щодо тверджень про порушення правил територіальної підсудності та фактично не прийняв такі доводи до уваги. При цьому Рівненський апеляційний суд повертаючи скаргу на новий розглядкерувався не п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, яка визначає підстави скасування рішення в зв`язку із порушенням правил підсудності, а саме ч. 1 ст. 412 КПК України. Також суд зазначає, що норма статті 572 КПК України не містить імперативної норми щодо виключної територіальної підсудності такої категорії справ, а тому вважає справу підсудною Рівненському міському суду Рівненської області.

З врахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга є достатньою, обґрунтованою та доведеною і підлягає задоволенню, і тому,керуючись ст. ст.369-372, 557, 572 КПК України слідчий-суддя,-

УХВАЛИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати Доручення Офісу Генерального прокурора № 19/2/1-156вих-21 від 24.05.2021 року про розшук на території України ОСОБА_4 на виконання запиту Генеральної прокуратури російської федерації про видачу громадянина російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати Доручення Офісу Генерального прокурора № 19/2/1-33173 ВИХ-22 від 17.06.2022 року про розшук на території України ОСОБА_4 на виконання запиту Генеральної прокуратури російської федерації про видачу громадянина російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Припинити розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключити його із обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», як особу, що розшукується іншою державою, Департаментом карного розшуку НПУ».

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1