У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5710/22

№ 1-кп/183/746/23

21 лютого 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000671 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого:

-27.102021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник та обвинувачений кожен окремо заперечували проти продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України належить до тяжких злочинів.

Перед судом не доведено, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не зменшилися і є надалі актуальними.

Зокрема, аналізуючи ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який свідчив, що ОСОБА_3 усвідомлює, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, та маючи можливість вільного пересування, враховуючи перелічені обставини, може переховуватися від суду, суд враховує стандарт, за яким ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, який запроваджений і використовується в практиці ЄСПЛ («Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 10).

Окрім цього, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

Також, оцінюючи ризик передбачений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який свідчив, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлені потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мешкають в одному населеному пункті з обвинуваченим ОСОБА_3 та які ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду, наразі відпав і не є актуальним, оскільки потерпілий та свідок ОСОБА_7 допитані.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на думку суду, не може бути достатнім для продовження строків тримання під вартою ОСОБА_3 .

Отже, суд вважає, що підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 314, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України - відмовити.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати до суду за кожною вимогою.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1