Справа № 431/3857/14-к
Провадження № 1-в/191/45/23
У Х В А Л А

іменем України

03 лютого 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділу №25 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , про звільнення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Алчевськ Луганської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , від призначеного покарання у виді 100 годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Старобільського районного суду Луганської області від 27.03.2015 року за ч.1 ст.164 КК України, , -

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за зміненою територіальною підсудністю Старобільського районного суду Луганської області, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, згідно розпорядження Верховного суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22, надійшло клопотання начальника відділу №25 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , засудженого 27.03.2015 року вироком Старобільського районного суду Луганської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді штрафу 100 годин громадських робіт.

29.04.2015року до Старобільського РВ КВІ (на даний час відділ № 25 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях) на виконання надійшли розпорядження та вирок відносно ОСОБА_5 , які одразу було прийнято до виконання.

ОСОБА_5 були направлені два виклики за місцем проживання для прибуття до Старобільського РВ КВІ для постановки на облік та роз`яснення порядку і умов відбування покарання у виді громадських робіт, але за викликами він не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Подання про здійснення приводу ОСОБА_5 виконане не було в зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання.

З 21.05.2015 року працівники Старобільського РВ КВІ розпочали проведення першочергових розшукових заходів.

Під час проведення першочергових розшукових заходів встановити місцезнаходження засудженого ОСОБА_5 не вдалося.

22.06.2015року до Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області були направлені матеріали для проведення подальших розшукових заходів щодо ОСОБА_5 . Того ж дня були направлені матеріали до Старобільської прокуратури для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 ЮС України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

02.07.2015року було отримане повідомлення зі Старобільського РВ ГУМВС про заведення розшукової справи щодо ОСОБА_5 та копія постанови про заведення розшукової справи та оголошення у розшук.

30.06.2015року була отримана копія витягу про внесення 23.06.2015 року інформації до ЄРДР щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст. 389 КК України.

За повідомленнями Старобільського ВП ГУНП України в Луганській області розшукові заходи тривають, але встановити місцезнаходження засудженого не вдалося.

З 29.04.2015 року по теперішній час засуджений ОСОБА_5 покарання за ухвалою суду не відбуває, знаходиться у розшуку, з часу вступу вироку в законну силу, а саме з 28.04.2015 року минуло більше 7 років.

У 2019 році до Старобільського районного суду Луганської області було направлено подання для вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання в зв`язку з закінчення строків з давності виконання вироку разом з особовою справою. Станом на 24.02.2022 року подання не було розглянуте, рішення не винесене.

Згідно вимогам про судимість ОСОБА_5 за весь період перебування на обліку не вчинив нового кримінального правопорушення.

В матеріалах справи є копія витягу про внесення 23.06.2015 року інформації до ЄРДР щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст. 389 КК України, тобто за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , передбачене ч. 2 ст. 389 КК України перебуває в провадженні СД Старобільського РУП ГУНП. Остаточне рішення в провадженні з 2015 року дотепер не прийняте. У зв`язку з російської агресією та тимчасовою окупацією Луганської області вказане кримінальне провадження натепер залишається на тимчасово окупованій території.

ОСОБА_5 станом на теперішній час перебуває у розшуку, що підтверджується інформацією Старобільського ВП ГУНП України в Луганській області, заведена розшукова справа № 25/15 від 02.07.2015 року, розшукові заходи для встановлення його місцезнаходження тривають.

В той же час перебування засудженого ОСОБА_5 у розшуку, враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду України з цього питання ще не доводить факт його ухилення від відбування призначеного судом покарання.

Оскільки строк виконання вироку, визначений ст.80 КК України у два та чотири роки, сплинув, рішення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.389 КК України протягом 7 років не прийняте, строк давності виконання обвинувального вироку закінчився і не переривався вчиненням нового злочину, тому, керуючись п.1 ч.1 ст.80 Кримінального кодексу України, просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт, призначеного вироком Старобільського районного суду Луганської області від 27.03.2015 року, в зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Начальником відділу №25 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 надано заяву про розгляд клопотання без участі представника відділу пробації.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 ухиляється від виконання покарання за вироком суду, в зв`язку із чим його оголошено у розшук до теперішнього часу.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання відділу пробації про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню з огляду на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Старобільського районного суду Луганської області від 27 березня 2015 року, який набрав законної сили 28.04.2015 року, до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

07.12.2022 року Управлінням карного розшуку в Луганській області ГУНП відділу пробації повідомлено, що ОСОБА_5 , засуджений вищевказаним вироком суду, був оголошений у розшук, і його місцезнаходження не встановлено.

Відділом дізнання в Луганській області ГУНП 10.01.2023 року повідомлено відділ пробації, що згідно з відомостями Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0000748, відкрите 23.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, перебуває в провадженні СД Старобільського РУП ГУНП в Луганській області. Остаточне рішення у провадженні не прийняте. У зв`язку з російською агресією та повномасштабним вторгненням військ російської федерації та так званих представників незаконних збройних формувань Л/ДНР на територію України, а також тимчасовою окупацією всієї території Луганської області, вказане кримінальне провадження, згідно відомостей актів інвентаризації кримінальних проваджень, натепер залишається на тимчасово окупованій території та підслідність в ньому за відділом дізнання ГУНП в Луганській області не визначалась.

За довідкою Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНВ і Луганській області, станом на 05 грудня 2022 року, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення нових злочинів середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину та до кримінальної відповідальності за їх скоєння не притягувався.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Зокрема відповідно до ч.1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у чиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки їх вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно (Постанова ВС України від 24.12.2015 року №5- 324-15 кс.).

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженим від відбування покарання, призначеного вироком, або про вчинення ним нового злочину, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої або частини четвертої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Старобільського районного суду Луганської області від 27 березня 2015 року, який набрав законної сили 28 квітня 2015 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, ОСОБА_5 не вчинено нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, суд вважає, що клопотання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для його звільнення від відбування покарання на підставі ст.80 ч.1 п.1 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст. 152 КВК України, керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника відділу №25 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого 27.03.2015 року вироком Старобільського районного суду Луганської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді штрафу 100 годин громадських робіт, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Алчевськ Луганської області, від покарання призначеного вироком Старобільського районного суду Луганської області від 27.03.2015 року за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді штрафу 100 годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1