Справа № 750/1429/22
Провадження № 1-кс/750/1238/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001742 від 20.03.2019, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:

Слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 за його відсутності.

Клопотання обґрунтоване тим, що 13.03.2019, близько «23» год. «15» хв., ОСОБА_5 , знаходячись біля нічного клубу «Royal Vegas» що за адресою: м. Чернігів вул. Ринкова буд. 2, під час конфлікту, що виник з мотивів раптових неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_6 не менше двох ударів руками та ногами в ділянку обличчя та живота, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забиття м`яких тканин обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та закритої травми живота з розривом селезінки та брижі тонкого кишківника, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за його відсутності, так як ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, виїхав на територію держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та оголошений у міжнародний розшук. Крім того, існують підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001742 від 20.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

30.01.2019 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та відповідно до вимог ст.ст. 278, 135 КПК України вручено за місцем реєстрації останнього, а саме матері - ОСОБА_7 .

На виклики слідчого ОСОБА_5 не з`явився, у зв`язку із чим стосовно останнього слідчими суддями неодноразово надавалися ухвали про дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 01.04.2019 о «20» год. «04» хв. ОСОБА_5 перетнув Державний кордон України на пункті пропуску «Хутір Михайлівський» за номером документа: FS369717, вибувши до російської федерації (згідно витягу з реєстру прикордонної служби «АРКАН» за період з 18.02.2018 по 18.02.2023).

У зв`язку із переховуванням поза межами України, постановою слідчого СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 17.06.2020 ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук, здійснення якого доручено оперативному підрозділу ГУНП в Чернігівській області із залученням сил та засобів підрозділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернігівській області.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 статті 177 КПК України.

Частина 1 ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В рішеннях Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають достатніми, щоб виправдати подальше висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), що будь-яка стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального провадження.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Тобто, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи слідчого щодо існування ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. Тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Суд приймає до уваги особу підозрюваного, який хоча раніше не судимий, проте після вчинення кримінального правопорушення зник з місця події, тому розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за скоєне, може і надалі переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, так як згідно матеріалів кримінального провадження виїхав на територію держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до Постанови ВРУ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» № 129-VIII від 27.01.2015 року, беручи до уваги Статут ООН та Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року, Російська Федерація визнана державою-агресором.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначає, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, підозрюваному відомі місце проживання, роботи потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , тому існує ризик того, що він може здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб, з метою зміни їхніх показів на свою користь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка міститься у справі «Ладен проти Польщі» зазначено, що рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення №11036/03 від 18.03.2008).

Дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором під час розгляду було доведено набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню. Вказаний запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст.ст. 40,131,132,176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про його застосування в порядку, передбаченому ч.6 ст.193 КПК України.

При затриманні вказаної особи, відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, її необхідно доставити до суду не пізніше сорока восьми годин з моменту доставки в населений пункт, де здійснюється судове провадження, для участі в судовому засіданні для розгляду питання застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміни на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13 березня 2023 року о 08 год. 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1