Справа № 461/6923/22
Провадження № 1-кп/461/729/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2022 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0000187 від 09.02.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львова, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, зокрема вироком Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2021 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді вісімдесяти громадських робіт, покарання не відбув

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України -

в с т а н о в и в:

28.01.2022, приблизно о 08.50 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні комп`ютерного клубу «Versus Arena», що за адресою: м. Львів, вул.Цехова, 5, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав належні ФОП ОСОБА_5 комп`ютерну мишку «Razer DeathAdder V2», вартістю 1665,83 грн., яку заховав у ліву кишеню куртки, у яку був одягнений та комп`ютерну клавіатуру «Hator Rockfall EVO TKL» вартістю 1665,83 грн., яку заховав у сумку, яку мав із собою, з якими покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ФОП ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду на суму 3331,66 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 28.01.2022 перебував в приміщенні комп`ютерного клубу «Versus Arena», що за адресою: м. Львів, вул.Цехова, 5 та викрав комп`ютерну мишку та клавіатуру. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що не бажає користуватися послугами захисника, буде представляти свої інтереси самостійно.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду у даній справі без її участі.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суди повинні виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не одружений, дітей на утриманні не має, з середньою освітою, не працює, а також те, що обвинувачений раніше судимий, судимість не погашена та не знята у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не зробив для себе належних висновків і на шлях виправлення не став, в зв`язку з чим суд вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, відтак вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду міста Львова від 10.09.2021 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесять годин.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченне ч.2 ст.185 КК України, після постановлення вироку Галицького районного суду міста Львова від 10.09.2021 та до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання у виді вісімдесяти громадських робіт за вироком Галицького районного суду міста Львова від 10.09.2021 до покарання, призначеного цим вироком.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 71, 75, 185 КК України, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 10.09.2021 у виді вісімдесяти громадських годин, що відповідно до підпункту п.4 ч.1 ст.72 КК України відповідає 10 (десятьом) дням арешту, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 10 (десять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме DVD-диск із записами з камер відеоспостереження від 28.01.2022 з приміщення комп`ютерного клубу "Версус Арена», який розташований за адресою: м. Львів, вул. Цехова, 5 залишити в матеріалах справи №461/6923/22.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1