Справа № 159/1389/22 Провадження №11-кп/802/885/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:проводження строку тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000046 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2022 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_7 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, не перестали існувати, крім того, до спливу строку тримання під вартою судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершений.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2022 року, задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , застосований обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів, до 20 січня 2023 року включно, з визначенням розміру застави в розмірі 74 430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що прокурором не надано доказів на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також зазначає, що не враховано стан його здоров`я, а також те, що він проживає разом з мамою, яка є пенсіонером. Просить ухвалу суду скасувати.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати рішення місцевого суду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно положеннями ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Приписами ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», передбачено, що запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_6 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч3 ст.185 КК України.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_6 обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні злочину, який згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, є особою працездатного віку, на території України офіційно не працевлаштований, а тому не має постійного джерела прибутків; не одружений, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків за своїм місцем проживання, що дає йому можливість в будь-який час змінити фактичне місце проживання; неодноразово засуджувався за корисливі злочини, вчинив дії, які дали підстави для оголошення йому підозри, під час умовно-дострокового звільнення, зазначені обставини, характер правопорушень вказує на продовження існування раніше визначених ризиків. На даний час в рамках кримінального провадження триває судовий розгляд.
Тому, на переконання апеляційного суду заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Апеляційний суд вважає, що продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставин вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, кількості епізодів злочинної діяльності, вчинення ним нових кримінальних правопорушень під час умовно-дострокового звільнення, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції зможе дієво забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2022 року щодо нього без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: