Пр. № 1-кп/521/713/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499 від 25.06.2021 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне, Тарутинського району Одеської області, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не прецевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-30.11.2020 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси по ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2021 року, близько 10 години, ОСОБА_10 прибув на вулицю Чернишевського Малиновського району міста Одеси.

Перебуваючи на вказаній вулиці у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом нападу та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала западу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 , дочекався поки потерпіла буде проходити за вказаною адресою, а саме по АДРЕСА_3 .

В подальшому, близько 10:50 години, 25.06.2021, ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , побачив потерпілу ОСОБА_11 , яка проходила повз вказаний будинок, де діючи із корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного умислу, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, спрямував до шиї ОСОБА_11 невстановлений під час досудового слідства предмет, схожий на ніж, з метою подолання опору з боку ОСОБА_11 та почав погрожувати потерпілій застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, намагаючись у такий спосіб подолати опір ОСОБА_11 , яка сприйняла дії ОСОБА_10 як реальну загрозу власному життю та здоров`ю, а ОСОБА_10 , в свою чергу зірвав з шиї потерпілої ланцюжок виконаний із золота 585 проби, вагою 3 грами, плетіння якірне, вартістю 2700 гривень, ланцюжок виконаний із золота 585 проби, вагою 5 грам, вартістю 5900 гривень на якій знаходився хрестик виконаний із золота, 585 проби, вагою 5 грам, вартістю 5434 гривни та з рук потерпілої вирвав мобільний телефон «Самсунг А-72», в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 11 999 гривень, який знаходився у фіолетового кольору чохлі, вартістю 300 гривень, в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було та картка мобільного оператора «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, тим самим заволодів вищевказаним майном та з місця злочину втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 26 383 гривень.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_10 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та пояснив, що 25.06.2021 року, зранку, перебуваючи на АДРЕСА_4 , підбіг до потерпілої, сказав вибачте, та лівою рукою зірвав з неї два ланцюжки та хрестик, які в подальшому здав до ломбарду. Про причетність до заволодіння мобільним телефоном та погроз у сторону потерпілої застосуванням ножа заперечив, хоча припускає, що потерпіла могла сприйняти ложку, яка була у нього в руках, за ніж. На питання учасників, обвинувачений чітко повідомив суд, що під час вчинення злочину при ньому дійсно була столова ложка, яку він мав при собі та використовував у той день не за призначенням. (пошук закладки) Також обвинувачений категорично заперечив що заволодів телефоном потерпілої. Цивільний позов визнав частково, а саме на суму вартості викрадених ним ювелірних виробів. У скоєному під час останнього слова розкаявся, але наполіг на тому, що телефон він не викрадав та не погрожував потерпілої застосуванням фізичного чи морального насильства при вчиненні злочину.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його вина, кваліфікація дій, повністю підтверджуються сукупністю наступних досліджених судом доказів, отриманих в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України, а саме:

Показами потерпілої ОСОБА_11 , про те, що кожну п`ятницю по роботі вона ходила до адміністративної будівлі розташованої на АДРЕСА_5 . 25.06.2021 року, близько 10.40 10-45 години, вона, рухаючись по АДРЕСА_5 , побачила 3-ох осіб, потім один них, як їй в подальшому стало відомо ОСОБА_10 , вибіг з кущів, в правій руці тримав ніж та сказав: «вб`ю», після чого прижав її до воріт приватного будинку та зірвав рукою, в якій був ніж золоті прикраси з шиї, а саме два ланцюжка та хрестик. Іншою рукою він вихопив у неї телефон, по якому за мить до цього вона розмовляла зі своєю матір`ю. Також, на питання учасників потерпіла повідомила, що ніж був металевий, на дотик холодний, виглядав як заточка. Погрози обвинуваченого вона сприйняла як реальні, дуже сильно злякалася та переживала за своє життя та здоров`я.

Допитана в ході судового засідання свідок ОСОБА_12 , яка є мамою потерпілої, повідомила, що 25.06.2021 року вона розмовляла по мобільному телефону зі своєю донькою ОСОБА_11 та близько 11 години почула в слухавку голос чоловіка, який сказав: « ОСОБА_13 , ато убью», після чого зв`язок обірвався. При цьому свідок пояснила, що з дочкою часто та подовгу спілкується по телефону. Інших суттєвих даних щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні, свідок не надала.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що ОСОБА_10 є її хлопцем з яким у них близькі стосунки. 25.06.2021 року, зранку, вона з ОСОБА_10 та ще з однією особою на ім`я ОСОБА_15 , інших анкетних даних якого вона не знає, перебували в районі Горбатого мосту, а саме на залізничних коліях, де шукали закладки з наркотичними засобами. В процесі зазначеної діяльності ОСОБА_10 знайшов якусь палку у виді рейки, можливо дерев`яну, якою здійснював пошук, далі вони з ним посварилися і вона пішла. Через деякий час вони знову зустрілися, і ОСОБА_10 показав їй золоті прикраси. Потім вони вирішили здати зазначені золоті прикраси до ломбарду для чого взяли її паспорт, оскільки у ОСОБА_10 документів не було. Далі у ломбарді вони отримали гроші і вирушили у своїх справах. Про те, що ОСОБА_16 вчинив злочин, і що зазначеними золотими прикрасами він заволодів у незаконний спосіб, їй нічого відомо не було, а він про це їй не говорив. Їй не відомо, чи мав при собі чи у рюкзаку ОСОБА_16 якісь ножі, вона ножа при ньому у той день не бачила. Їй відомо, що у зазначений день, до моменту того, як вона пішла, ОСОБА_16 алкогольні напої чи наркотичні засоби не вживав. Закладку в той день вони не знайшли.

Окрім зазначених отриманих в ході судового розгляду показів потерпілого та свідків, вина обвинувачених також підтверджується наявними в матеріалах судового провадження письмовими доказами, які судом були безпосередньо дослідженні в порядку ст. 358 КПК України та належність і допустимість яких була судом перевірена, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.06.2021, за змістом якої ОСОБА_11 повідомила, що 25.06.2021 року, по АДРЕСА_6 , невідома особа з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, яке виразилося в погрозі застосування предмета схожого на ніж, відкрито заволоділа двома золотими ланцюжками з золотим хрестиком та мобільним телефоном;

- витягом з ЄРДР від 25.06.2021 року, згідно якого були зареєстровані відомості про кримінальне правопорушення за № 0000499, попередня кваліфікація ч. 1 ст. 187 КК України;

- рапортом від 25.06.2021, яким старший черговий інспектор-черговий ЧЧ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції ГУНП в Одеській області доповів про надходження від потерпілої ОСОБА_11 повідомлення про заволодіння невідомою особою із застосуванням погрози застосування ножа належним їй майном;

- протоколом огляду місця події від 25.06.2021, який проведено за участю понятих та потерпілої з 12 год 40 хв по 13 год 32 хв. Згідно якого було оглянуто ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_6 , під час зазначеної ділянки місця вчинення кримінального правопорушення, нічого виявлено та вилучено не було;

- витягом з АРМОР № 73929348, 26.06.2021, згідно з яким вбачається, що о 10:58 надійшло повідомлення про те, чоловік, пригрозивши ножем, вирвав два тоненьких золотих ланцюжка з хрестиком та мобільний телефон Самсунг.

- протоколом огляду предмету від 25.06.2021 року, а саме відеозапису, відповідно до якого, безпосередньо перед вчиненим злочином, за автомобілем, перебували три особи, після чого чоловік, одягнений в темний одяг з рюкзаком на спині чоловік, зовні схожий на обвинуваченого, тікає з місця події.

- протоколом огляду предмету від 27.07.2021, відповідно до якого предметом огляду біла майка, в якій потерпіла була одягнена в момент вчинення злочину та на якій на правій бретелі наявні два ушкодження тканини;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.06.2021, згідно якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_10 як особу, яка вчинила щодо неї злочин;

- протоколу огляду предмету від 02.07.2021, предметом огляду якого є диск з відеозаписом з камер відеоспостереження з ломбарду «Капітал» по АДРЕСА_7 на якому відображено як ОСОБА_10 з особою жіночої статі здають в ломбард прикраси, а саме ОСОБА_10 кладе їх до касира, а особа, жіночої статі підписує документи та забирає гроші, частину грошей віддає ОСОБА_10 ;

- відповіддю з ПТ «Ломбард Капітал», згідно якої предметом застави були два ланцюги та підвіс загальною вагою 6.64 г та застоводавцем була свідок ОСОБА_14 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відео-звукозапису, який проведено 26.07.2021 за участю підозрюваного ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 та її представника ОСОБА_17 та в присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .. Згідно якого, ОСОБА_10 показав, що він чекав за каменем, побачив дівчину, побачив, що на шиї в неї було золото, зірвав і побіг, та вибачився перед нею. В руках у нього була ложка. Також, під час проведеного слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_11 відтворила обстановку вчиненого на неї нападу, зокрема показала розташування її та обвинуваченого перед самим нападом, та вказала як саме обвинувачений заволодів її майном, як погрожував їй ножем, з прив`язкою до місцевості та паркану приватного будинку, розташованого на місці вчинення злочину;

Аналізуючи наведені отримані в ході судового розгляду докази, суд вважає, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише у тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення (прокурор) має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою в міру освічена і безстороння особа може пояснити факти встановлені у суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй пред`явлено. Зазначене у даному випадку стороною обвинувачення було виконано якісно та у повному обсязі, у наслідок чого, на підставі досліджених в ході відкритого змагального процесу доказів, стороною обвинувачення було беззаперечно доведено вину ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також, при оцінці отриманих в ході судового розгляду доказів, врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р., згідно яких «при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини та обставин «поза розумним сумнівом», така доведеність має випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 , в інкримінуємому йому злочину доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_10 по ч. 1 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій);

Свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого суд обґрунтовує наступним.

Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_10 щодо часткового визнання вини, суд сприймає таку позицію як спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчинення тяжкого злочину, оскільки його доводи повністю спростовуються отриманими в ході судового розгляду показами потерпілої, показами свідків, а також іншими дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.

Даючи оцінку показам потерпілої судом встановлено, що вказані покази є достатньо ґрунтовними, послідовними, та такими, які не тільки підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду, однак і повністю співвідносяться між собою. Хоча, обставини події мали місце більше року тому назад, потерпіла досить докладно передала зовнішню обстановку подій які з нею відбулись, з уточненням деталей і даних, які могли бути відомі тільки учаснику події, та чітко і детально описала протиправні дії обвинуваченого при вчиненні злочину.

При цьому, зазначені покази потерпілої які отримані в ході судового засідання, повністю відповідають даним, отриманим в ході проведення слідчого експерименту, який проводився в ході досудового слідства, та не мають у собі жодних протиріч чи суттєвих розбіжностей.

Вказані покази є об`єктивними доказами у даному провадженні. Довільність показів та їх послідовність при викладені фактів, а також спокійна поведінка потерпілої в судовому засіданні, яка виразилася в детальному викладі подій учасником яких вона була, на думку суду свідчить про їх правдивість.

Суд також оцінює покази потерпілої за своїм внутрішнім переконанням, та оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені потерпілою зі своїми особливостями та повністю співвідноситься з обставинами провадження, суд вважає їх достовірними.

Також на користь версії потерпілої свідчать дані, отримані в ході допиту свідка ОСОБА_12 та дані, які знаходяться в протоколу огляду 25.06.2021 року, а саме свідком ОСОБА_12 підтверджено факт наявності у потерпілої при вчиненні злочину мобільного телефону, а також факт погроз обвинуваченим на адресу потерпілої. Згідно зазначеного протоколу, при огляді місця події телефон вилучений не був. Крім того суд враховує, що потерпілою було повідомлено про вчинення злочину у відношенні неї з іншого мобільного телефону, який у неї був при собі в кишені. Тобто зазначені вище обставини у своїй сукупуності підтверджують версію потерпілої про наявність у неї мобільного телефону, яким в ході нападу заволодів обвинувачений.

Аналізуючи позицію обвинуваченого та його захисту, про те що обвинувачений жодним чином не погрожував застосуванням до потерпілої небезпечного для життя насильства, у тому числі із застосуванням ножа, а отже фактично оспорюючи кваліфікацію злочину, суд виходить з наступного.

Розбій як злочин проти власності (ст. 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за ст. 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я (пункти 6 і 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику в справах про злочини проти власності»).

Погроза застосування насильства має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає щоб у потерпілого склалось враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.

При цьому для кваліфікації діяння за ст. 187 КК не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання. Тобто головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.

Аналізуючи суб`єктивне сприйняття потерпілою події злочину, суд приходить до висновку що дії ОСОБА_16 в момент вчинення злочину були безпосередньо спрямовані на вчинення розбою і сприймалися потерпілою як розбій. Про вказане свідчить зокрема пояснення самої потерпілої про те, що погрози та дії обвинуваченого вона сприймала як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. При кваліфікації дій обвинуваченого суд також враховує: раптовість нападу, обмеження потерпілої у можливості отримати допомогу, безлюдне місце при нападу, різниця в статі, значна різниця в зрості та фізичній силі, застосування фізичної сили, погроза позбавлення потерпілої життя з приставлянням ножа до шиї.

При вказаних обставинах, потерпіла не здатна була чинити опір нападнику і протистояти насильству, а висловлені погрози при вказаних вище обставинах сприймала як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю.

Також при аналізі наданих стороною обвинувачення письмових доказів, суттєвих порушень при збиранні, фіксації та залученні доказів в ході досудового слідства у даному кримінальному провадженні, судом не встановлено, як і не встановлено при дослідженні наведених у вироку письмових доказів, порушень вимог ст. ст.104, 223, 237-240 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що органом досудового розслідування у повному обсязі проведено досудове слідство, внаслідок якого, зібрані усі докази які викривають обвинувачених у вчинених злочинах.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження потерпілою до обвинуваченого був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28087 гривень та 1595 гривень 22 коп. витрат на лікування, моральної шкоди завданої злочином на суму 150 000 гривень та витрат понесених потерпілою на правову допомогу у розмірі 14 000 гривень.

Обвинувачений, цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди визнав частково, на суму вартості ювелірних прикрас. Інші позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову ОСОБА_11 та вина обвинуваченого у заподіянні матеріальних збитків потерпілої злочинними діями ОСОБА_10 та доведені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а також доказами, представленими потерпілою в ході судового розгляду, а саме: довідками про ціну ювелірних виробів, медичною документацією та фіскальними чеками на ліки, придбані потерпілою за рецептом лікаря, рахунками за проведені медичні обстеження та аналізи, тощо.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого, у заподіянні потерпілої матеріальної шкоди у зазначених розмірах внаслідок злочинних дій обвинуваченого повністю доведена, та вважає за необхідне цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити у повному обсязі.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачем моральною шкодою, суд керується положеннями п.п. 1, 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного в результаті порушення його прав.

У відповідності до ст. 1167, 1168 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності вини.

У судовому засіданні підстави позову і вина обвинуваченого в спричиненні моральної шкоди потерпілої злочинними діями обвинуваченого доведені наведеними вище і дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності. При цьому, визначаючи розмір відшкодування, суд враховує ступінь страждань потерпілої, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Також, при визначенні суми відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 1193 ЦК України, матеріального стану відповідача, суд вважає необхідним цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Також з урахуванням встановленої вини обвинуваченого, відшкодуванню підлягають кошти, витрачені потерпілою на послуги захисника виходячи з наступного.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілою та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ЦПК України закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правову допомогу за умови дотримання вимог ст. 137 ЦПК України.

Згідно зі ст.ст. 26,30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В ході судового розгляду стороною захисту не оспорювалося питань, пов`язаних з необґрунтованістю заявлених до відшкодування сум, витрачених потерпілою на правову допомогу.

Потерпілою стороною суду також були надані копія договору про надання правової допомоги, в якому встановлений гонорар адвоката, та інші передбачені законом документи, а отже цивільний позов потерпілої в частині відшкодування витрат понесених нею на правову допомогу підлягає задоволенню у повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, спосіб вчинення, наслідки, позицію потерпілої, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується опосередковано, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий умисний злочин із застосуванням насилля під час відбування покарання за попереднім вироком, офіційно не працевлаштований, офіційно не одружений, має малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, його вік, а також обставини, що впливають на його покарання.

Обставин справи, що у відповідності до положень ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , не встановлено.

Обставиною справи, що у відповідності до положень ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням особи обвинуваченого, усіх обставин по провадженню, тяжкості скоєного ним злочину та їх наслідків, позиції потерпілої, виходячи з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за яким визнає його винуватим, із урахуванням положень статті 71 КК України, вважаючи що таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також буде відповідати не тільки загальним принципам призначення кримінального покарання, але й принципу його незворотності.

Судові витрати по справі відсутні, питання пов`язані з речовими доказами по справі, суд вирішує у відповідності до 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого частиною 1 статті 187 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_10 покарання, частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року, та остаточно, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

До вступу вироку в закону силу обраний відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 30.06.2021 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , заявлений до обвинуваченого ОСОБА_10 , про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 за завдану матеріальну шкоду внаслідок скоєного злочину, суму у розмірі 28087 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 , витрати понесені потерпілою лікування, у розмірі 1595 гривень 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 , витрати понесені потерпілою на надання правової допомоги, у розмірі 14000 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , заявлений до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 , за завдану моральну шкоду внаслідок скоєного злочину, суму у розмірі 50 000 тисяч гривень.

Арешти, накладені в ході досудового слідства згідно ухвал слідчих суддів Малиновського районного суду м. Одеси скасувати.

Речові докази по справі:

-DVD диск з відеозаписом з місця вчинення злочину зберігати при матеріалах судового провадження;

-жіночу майку салатового кольору- знищити;

-специфікацію № 1 з ломбарда «Капітал» від 25.06.2021 року зберігати при матеріалах судового провадження;

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1 ОСОБА_20