Справа № 368/1120/22
УХВАЛА
Іменем України
"09" листопада 2022 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні № 0001284 від 07.11.2022 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, -
ВСТАНОВИВ :
08 листопада 2022 року старша слідча СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001284 від 07.11.2022 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.
Дане клопотання обґрунтовано тим, що 07.11.2022 до чч ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення, про те, що в період часу з 17 год. 00 хв. 06.11.2022 по 08 год. 30 хв. 07.11.2022 невідома особа проникла до магазину ФОП ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та шляхом пошкодження вхідних дверей з тильної сторони приміщення вчинила крадіжку слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, продуктів харчування та грошових коштів.
07.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , неподалік приміщення магазину ФОП ОСОБА_5 № 5-А, в період часу з 17 год. 40 хв. по 18 год. 10 хв. проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено: металевий лом-гвоздодер, який споряджений биркою з відповідними написами та підписами слідчого та понятих.
07.11.2022 відповідно до постанови слідчого вилучені речі, а саме: металевий лом-гвоздодер, який споряджений биркою з відповідними написами та підписами слідчого та понятих, визнано речовим доказом.
Згідно вимог ст. 98 КПК України у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки являються знаряддями, предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Підставою для арешту вказаного майна є достатність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Метою арешту вилучених речей є забезпечення їх збереження як речових доказів.
А тому з метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вищевказаному вилученому предметі, шляхом проведення ряду судових експертиз, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.
Слідча Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило.
Слідчий суддя, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Так, слідчим відділення Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001284 від 07.11.2022 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 07.11.2022 до чч ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення, про те, що в період часу з 17 год. 00 хв. 06.11.2022 по 08 год. 30 хв. 07.11.2022 невідома особа проникла до магазину ФОП ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та шляхом пошкодження вхідних дверей з тильної сторони приміщення вчинила крадіжку слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, продуктів харчування та грошових коштів.
07.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , неподалік приміщення магазину ФОП ОСОБА_5 № 5-А, в період часу з 17 год. 40 хв. по 18 год. 10 хв. проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено: металевий лом-гвоздодер, який споряджений биркою з відповідними написами та підписами слідчого та понятих.
07.11.2022 відповідно до постанови слідчого вилучені речі, а саме: металевий лом-гвоздодер, який споряджений биркою з відповідними написами та підписами слідчого та понятих, визнано речовим доказом.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні. підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи клопотання старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучене під час проведення огляду місця події, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 , - металевий лом-гвоздодер, який споряджено биркою, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, адже не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, і як наслідок можливе відчуження майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 167, 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на вилучений під час проведення огляду місця події, що проводився за адресою АДРЕСА_1 магазину ФОП ОСОБА_5 № 5-А, а саме: металевий лом-гвоздодер, який споряджений биркою з відповідними написами та підписами слідчого та понятих, який визнано речовим доказом та визначити місце зберігання кімнату речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню старшою слідчою СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 .
Про виконання ухвали направити повідомлення слідчому судді.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя : ОСОБА_1