Справа № 463/7564/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1019/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2022 р. про арешт майна,

встановила:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2022 р. задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 .

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0001057 від 10 серпня 2022 року на майно, яке 20.10.2022 вилучене за місцем службової діяльності заступника начальника управління - начальник відділу прогнозу, аналізу та звітності, моніторингу операцій та ризиків у правління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Волинській області ОСОБА_6 , у кабінеті 322 ГУ ДПС у Волинській області за адресою: м. Луцьк, Київський майдан, 4, а саме:

- синій блокнот з надписом «2022», належний ОСОБА_6 ;

- схема взаємовідносин юридичних осіб, що виявлена на столі ОСОБА_6 ;

- грошові кошти в сумі 1610 грн., які зчеплені зажимом з жовтим папірцем із надписом синьою кульковою ручкою «Общ. 1610»;

- грошові кошти у сумі 10 000 грн. та 150 доларів США;

- мобільний телефон марки Redmi чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 .

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, зокрема, вказав, що оскільки ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який скоєно за попередньою змовою групою службових осіб Головного управління Державної податкової служби у Волинській області, зазначене у клопотанні майно було вилучено за місцем службової діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ,воно визнано речовим доказом у справі, а санкція статті передбачає покарання у виді конфіскації майна, тому з метою збереження майна, слід задовольнити та накласти арешт вказане майно. Також, слідчий суддя, вказав, що вважає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

На дану ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить таку скасувати та винести нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000024 відмовити повністю.

В обґрунтування вказує, що грошові кошти, у розмірі 1610 гривень, які зчеплені зажимом з жовтим папірцем являються коштами, які працівники відділу збирали для привітань колег із днем народження, а кошти у розмірі 10000 гривень та 150 доларів США належать його дочці, яка отримала ці кошти у якості подарунків на свій день народження та віддала йому ці кошти на зберігання. Вважає, що вищезазначені кошти не мають ніякого відношення до кримінального провадження.
Стверджує, що на решту майна арешт накладено незаконно, оскільки немає достатніх підстав вважати, що ці речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також вони не є речовими доказами у кримінальному провадженні №0001057 від 10.08.2022.
Звертає увагу, що суд першої інстанції задовольняючи клопотання про арешт майна, яке вилучено у його службовому приміщенні, діяв передчасно та незаконно, оскільки він не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.
В судове засідання прокурор та адвокат не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про час і місце його проведення, при цьому, подали заяви в яких просили проводити розгляд справи без їх участі. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які не з`явились до суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання про арешт майна відповідає вказаним нормам закону.

З матеріалів клопотання, зокрема, вбачається, що в провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження №0001057 від 10 серпня 2022 року, в межах якого слідство перевіряє дані щодо можливого вимагання та одержання головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Волинській області ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

20.10.2022 слідчим проведено обшук за місцем службової діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а саме приміщення Головного управління Державної податкової служби у Волинській області за адресою: м. Луцьк, Київський майдан, 4. У ході обшуку службового кабінету №322, який постійно у своїй діяльності використовує заступник начальника управління - начальник відділу прогнозу, аналізу та звітності, моніторингу операцій та ризиків у правління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Волинській області ОСОБА_6 , виявлено грошові кошти, інші речі та документи, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. На думку слідства зазначені грошові кошти та речі є такими, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для проведення експертиз, а також з метою забезпечення можливої конфіскації виникла необхідність на час досудового розслідування накласти арешт на вказане майно.

Постановою старшого слідчого ОСОБА_9 від 21.10.2022 синій блокнот з надписом «2022», належний ОСОБА_6 ; схема взаємовідносин юридичних осіб, що виявлена на столі ОСОБА_6 ; грошові кошти в сумі 1610 грн., які зчеплені зажимом з жовтим папірцем із надписом синьою кульковою ручкою «Общ. 1610»; грошові кошти у сумі 10 000 грн. та 150 доларів США; мобільний телефон марки Redmi чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що існує сукупність підстав вважати, що вищезазначені речі, синій блокнот з надписом «2022», належний ОСОБА_6 ; схема взаємовідносин юридичних осіб, що виявлена на столі ОСОБА_6 ; грошові кошти в сумі 1610 грн., які зчеплені зажимом з жовтим папірцем із надписом синьою кульковою ручкою «Общ. 1610»; грошові кошти у сумі 10 000 грн. та 150 доларів США; мобільний телефон марки Redmi чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_3 , є доказами злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе доказове значення для даного кримінального провадження та є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, обраний спосіб арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, а тому доводи апеляційної скарги з даного приводу, слід визнати необґрунтованими.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Крім того, накладення арешту на майно вданому випадку, не припиняє права власності на них, а лише тимчасово обмежує таке право, на даному етапі досудового розслідування.
Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається апелянт в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу з доповненнями без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
постановила:
ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2022 р. про арешт майна залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4