У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шостакове Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 травня 2023 року включно, з визначенням застави в сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, що складає 161 040 гривень.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник та підозрюваний ОСОБА_6 просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 травня 2023 року включно, з визначенням застави в сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, що складає 161 040 гривень.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник та підозрюваний вважають, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На їх думку стороною обвинувачення не була доведена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначають, що зважаючи на дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та повністю визнає вину та співпрацює зі слідством, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, щодо ОСОБА_6 .

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 01.04.2023 року, близько 15.30 годині, у денний час доби, за відсутності опадів, у порушення п. п. 2.1 «а», 2.9 « а» ПДР України, не маючи права на керування транспортними засобами категорії В, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ-2106», р/н НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі сполученням «Ковалівка - Зелений Гай», в межах Миколаївського району Миколаївської області, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля праворуч, до басейну водного каналу, розташованого неподалік від села Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, в подальшому водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. п. 1.3,1.5,2.3 «б», 15.1, 15.7 ПДР України, всупереч необхідності виконання зупинки керованого ним автомобіля, на узбіччі дороги, здійснив повну зупинку даного транспортного засобу у не відведеному для цього місці, а саме на ділянці спуску бетонної поверхні майданчику басейну водного каналу, та в подальшому не забезпечив його нерухомий стан, не поставив транспортний засіб уздовж краю майданчику басейну під кутом, повернувши колеса таким чином, щоб виключалась можливість самовільного руху даного автомобілю, хоча об`єктивно міг це зробити, внаслідок чого допустив самовільний, під дією інерційних сил, з`їзд автомобіля у зазначену водойму, з подальшим повним зануренням кузова транспортного засобу у товщу води. Внаслідок вказаної ДТП пасажир даного транспортного засобу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала на пасажирському сидінні у салоні автомобілю, загинула на місці пригоди.

02.04.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Зауважено, що 02.04.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, і хоча підозрюваний має зареєстроване місце проживання та двох неповнолітніх дітей на утриманні, але розлучений та проживає окремо від них, і з врахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, існує значна ймовірність щодо того, що розуміючи наслідки вчиненого, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, те, що злочин вчинено підозрюваним в стані алкогольного сп`яніння, та він покинув місце ДТП, не повідомивши будь-які служби про події, що стались, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи апелянтів про те, що можливо застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, не є слушними, оскільки вони суттєво не зменшують встановлений в судовому засіданні ризик.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2023 року, щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: