Справа № 466/9358/22
Провадження № 1-кп/466/838/22
У Х В А Л А

22 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в :

На розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001013 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. В підготовчому засіданні від прокурора поступило клопотання про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого. Свої вимоги мотивує тим, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 23.11.2022. З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого , так як обставини з часу обрання запобіжного заходу не змінились, просить клопотання задовольнити.

В ході розгляду клопотання прокурор просив таке задовольнити.

Обвинувачений та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати такий запобіжний захід , який не був би пов`язаний з триманням особи під вартою.

Заслухавши думку учасників розгляду справи з приводу заявленого клопотання суд приходить до наступного висновку.

Так відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробі переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

У відповідності до ст.29 Конституції України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років. Крім того, із характеризуючи даних на вказану особу вбачається, що ОСОБА_5 не працює, не має міцних соціальних зв`язків.

Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи те, що суд не вважає за можливе обрати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На думку суду, відсутні підстави і для застосування відносно ОСОБА_5 як альтернативного запобіжного заходу, застави.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що дане кримінальне правопорушення було вчинено із застосуванням насильства та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, інші обставини в сукупності, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави.

Керуючись ст. 376 КПК України , суд , -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб , без визначення розміру застави, до 21 січня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1