ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/3084/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/371/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого підозрюваного ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 02 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 02 2023 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0000194 від 03.04.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено.

ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 45 днів, тобто до 05 квітня 2023 року включно, без визначення застави.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу частково та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на необґрунтованість підозри, посилаючись на те, що підозрюваний не вбивав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а навпаки був проти вбивства, стріляв угору в повітря. 27 квітня 2022 року ОСОБА_7 дав добровільно показання, під відеозапис, та повністю співпрацював зі слідством. Також він пояснював, що не грузив тіла вбитих у автомобіль та не приймав участі у спаленні автомобіля. Він добровільно прийшов на виклик до поліції, та не переховувався і правдиво розповів усі відомі йому обставини вчинення злочину. Пояснення ОСОБА_7 підтвердили також свідки, що також було підтверджено слідчим експериментом. Захисник вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_7 робив постріли у вбитих та грузив тіла і приймав участь у їх спаленні. Внаслідок цього захисник вважає підозру, повідомлену ОСОБА_7 необґрунтованою, з неправильною кваліфікацією. На думку захисника в даному випадку належною є кваліфікація за ч.5 ст.27, п.1,12 ч.2 ст.115 КК України.

Заявлені в клопотанні ризики, захисник вважає також необґрунтованими, оскільки переховуватись від органів слідства ОСОБА_7 не має можливості, оскільки має стійкі сімейні зв`язки. З початку війни він не покинув територію України та добровільно прийшов до органів поліції. Раніше не судимий. Він повністю заінтересований у повному всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування, а тому не має наміру перешкоджати йому. Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка або інших підозрюваних, вважає також не підтвердженим належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, вважає тримання під вартою винятковою мірою, а тому просить застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Підозрюваний в судове засідання не з`явився, був відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст. 135 КПК України належним чином повідомлений про дату та час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді за відсутністю підозрюваного, оскількице відповідає вимогам ст.401 КПК України, так як апеляційна скарга захисника підозрюваного не стосується погіршення становища підозрюваного.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими ГУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000194 від 03.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1,12 ч.2 ст.115 КК України.

15.02.2023 старший слідчий ГУ ГУНП в Харківській області звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 1,12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві двох та більше осіб, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншим особам, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 23.03.2022 року близько 19.00 год, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , перебуваючи на грунтовій дорозі поблизу с. Зелений Гай, Куп`янського району, Харківської області, використовуючи автоматичну вогнепальну зброю, якою останні заволоділи з розбитої військової колони на території смт. Печеніги Чугуївського району Харківської області, скоїли вбивсгво громадян України : ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , та Калашника ДЛ-, далі розсадили загиблих в салоні автомобіля Chevrolet Niva дн.з. НОМЕР_1 , яким користувався загиблий ОСОБА_10 , після чого поїхали в бік села Шиповате, Куп`янського району Харківської області, де мешкав загиблий ОСОБА_10 , з метою знищення слідів злочину та імітування вбивства окупаційними військами російської федерації, спалили вказаний автомобіль з загиблими, після чого з місця злочину зникли.

Звернувшись до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий посилався на обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1,12 ч.2 ст.115 КК України, якапідтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядами місця події, ексгумацією трупів потерпілих, протоколом затримання ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України, протоколами допитів потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , протоколами слідчих експериментів за участю підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , рапортами оперативного підрозділу, протоколами огляду відеозаписів, висновками судових портретних експертиз, судової експертизи відео-, звукозапису та іншими матеріалами в їх сукупності. Також слідчий посилався на продовження існування встановлених раніше ризиків, передбачених п. п. 1, З, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і вважав наявними спроби підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Оскільки на теперішній час ризики не змінились та продовжують існувати, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 . Враховуючи тяжкість покарання за скоєний ним злочин та особу підозрюваного, слідчий вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п. п. 1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України. У звязку з чим просив продовжити підозрюваному строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_23 у вчиненні злочину, передбаченого п.п.1,12 ч.2 ст.115 КК України та вважав доведеними ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вказане кримінальне провадження відповідно до повідомленої підозри мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Враховуючи існування ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в якому він підозрюється, а саме до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі, тобто вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя людини, в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважав, що за час тримання підозрюваного під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. Крім цього, суддя вважав, що у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони інтересів суспільства та потерпілих, у зв`язку з чим, Слідчий суддя вважав доведеним факт правомірності тримання під вартою підозрюваного та наявність вагомих підстав, в зв`язку з якими неможливо закінчити досудове розслідування на цей час, у зв`язку з чим дійшов висновку про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії раніше обраного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування на 45 днів, тобто до 05.04.2023..

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_24 підозри, у вчиненні злочину, передбаченого п.п.1,12 ч.2 ст.115 КК Українипідтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема:оглядами місця події, ексгумацією трупів потерпілих, протоколом затримання ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України, протоколами допитів потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , протоколами слідчих експериментів за участю підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , рапортами оперативного підрозділу, протоколами огляду відеозаписів, висновками судових портретних експертиз, судової експертизи відео-, звукозапису та іншими матеріалами в їх сукупності тадає достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Докази, що надані суду, вказують на доведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на потерпілих, свідків або інших підозрюваних у цьому провадженні, беручи до уваги процедуру отримання показань в суді під час судового розгляду. Крім того, існує ймовірність вчинення ним іншого злочину, враховуючи характер повідомленої підозри та обставини справи.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_23 у разі визнання винуватим, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, враховуючи також відомості та конкретні обставини вчинення злочину, який йому інкримінується, може давати підстави вважати, що він може чинити тиск на потрепілих, свідків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням фактичних обставин та згідно пред`явленої ОСОБА_23 підозри, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1,12 ч.2 ст.115 КК України, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а тому, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

При цьому, колегія суддів враховує, що у розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри та недоведеності вини ОСОБА_7 з підстав відсутності доказів, та невірної кваліфікації дій підозрюваного, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду під час судового розгляду по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав особи, право особи на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , а саме того, що він обвинувачується у злочині, вчиненому під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони життя, а також інтересів суспільстваі держави в цілому.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 02 2023 року, про продовження щодо підозрюваного за п.п.1,12 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 05.04.2023 року, включно, без визначення застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3