Справа № 686/23/23
Провадження № 1-кс/686/163/23
У Х В А Л А

03 січня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання прокурора Летичвської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002481 від 09.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2023 року прокурор Летичвської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на мотоцикл «Corrado 50cc» червоного кольору, який знаходиться в користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та залишити вказаний засіб пересування для зберігання на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту СПД №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що за адресую м. Деражня, вул. Майдан Привокзальний, 6, Хмельницької області, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним

В обґрунтування даного клопотання прокурор зазначив, що 30.12.2022 близько 20:00 год. на автодорозі О-230506 сполученням «Новосілка-Красносілка» між с. Новосілка та смт. Лозове, Деражнянської ТГ, Хмельницького району, ОСОБА_3 1968 р.н., житель смт. Лозове, керуючи мопедом «Corrado 50cc», рухаючись зі сторони с. Лозове в напрямку с. Новосілка, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та допустив перекидання останнього.

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в нейрохірургічне відділення КНП «Хмельницька обласна лікарня», стан здоров`я середньої важкості.

31.12.2022 мотоцикл «Corrado 50cc» червоного кольору вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту СПД №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що за адресую м. Деражня, вул. Майдан Привокзальний, 6, Хмельницької області.

31.12.2022 згідно ст.ст. 98, 100 КПК України мотоцикл «Corrado 50cc» червоного кольору визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, так як вони являються матеріальним об`єктом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Мотоцикл «Corrado 50cc» червоного кольору перебуває в користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор не дотримався вимог ч.2 ст.171 КПК України, зокрема не обґрунтовував підставу для накладання арешту на мотоцикл «Corrado 50cc» червоного кольору.

За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Отже, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст..286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У матеріалах клопотання відсутні відомості про спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, окрім ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Дуалізм процесуального статусу потерпілого та підозрюваного, обвинуваченого за указаних обставин виключається.

Разом із цим, у клопотанні відсутнє зазначення обставин, за яких водій ОСОБА_3 не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та допустив перекидання керованого ним мотоцикла, що слугувало підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Крім того, прокурор не зазначає, яким чином, за його позицією, за допомогою указаних речей та які обставини кримінального правопорушення можна підтвердити або спростувати.

В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст. 98 КПК України.

Указані недоліки позбавляють слідчого суддю вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті.

Відповідно до змісту ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години про що постановляє ухвалу.

За відсутності відомостей про потерпілого та обґрунтованості зв`язку із цим підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, мети та підстав накладення арешту, клопотання підлягає поверненню для усунення зазначених неузгодженостей та недоліків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Летичвської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002481 від 09.12.2021 року повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1