Справа № 183/413/23
№ 1-кп/183/962/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001076 від 09.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл., громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, не є особою з інвалідністю, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше судима:

-22.02.2022 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з терміном 1 рік. З 30.03.2022 перебуваю на обліку y Новомосковському РВ філії Державної установи «Центр пробації» Дніпропетровської області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2022 року, приблизно о 15 годині 55 хвилин, ОСОБА_4 знаходилась на зупинці громадського транспорту біля кафе «Бистро», розташованого поблизу буд. №17 по вул. Сучкова в м. Новомосковську Дніпропетровської обл., де зустріла раніше їй не знайомого ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого у руці вона побачила мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A31» синього кольору IMEI: НОМЕР_1 . В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме зазначеним мобільним телефоном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Перебуваючи у вказаний час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, попросила ОСОБА_8 під приводом здійснення дзвінка передати їй мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А31», синього кольору IMEI: НОМЕР_1 вартістю 6 341 гривень 60 копійок.

Однак ОСОБА_4 заздалегідь розуміла, що повертати мобільний телефон не буде, тим самим ввела в оману ОСОБА_8 , який, нічого не підозрюючи, надав для дзвінка мобільний телефон ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_4 взяла вказаний мобільний телефон та доводячи свій умисел до кінця, почала віддалятися з місця події під приводом здійснення конфіденційної розмови, покинула місце вчинення кримінального правопорушення з вказаним майном.

В подальшому, ОСОБА_4 вищевказаним мобільним телефоном розпорядилась на власний розсуд, таким чином спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6 341 гривню, 60 копійок.

На цих підставах ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих їй діянь та пояснила про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останній обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує її дії за ч. 2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України,враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила нетяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку у лікаря психіатра, лікаря фтизіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання зарекомендувала себе з посередньої сторони, постійного місця роботи не має, раніше судима.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючої обставини, дані про особу обвинуваченої, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком від 22.02.2022 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 за ст. 190 КК України та їй призначене покарання у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з випробуванням на строк один рік.

Також судом встановлено, що нове кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинила 22 вересня 2022 р., тобто протягом іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України).

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 вчинила нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, то до покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 22.02.2022 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 в дохід держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 70, 71, 81, 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 22.02.2021 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу її добровільного з`явлення до установи виконання покарань для відбування покарання, або з часу її затримання в порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 755, 08 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять грн. вісім коп.).

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А31», синього кольору IMEI: НОМЕР_1 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити у останнього та вважати переданим за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1