Ухвала

Іменем України

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 694/89/23

провадження № 51 - 1549 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу судді Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному провадженні №0000439 від 21 травня 2019 року, відмовлено.

Ухвалою судді Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року.

У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу судді Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , суд зазначив, що ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, перелічені у ст. 309 КПК України. Ця норма не передбачає оскарження ухвали слідчого судді, яка стосується скарги на дії слідчого про проведення окремих процесуальних дій. Дана норма закону передбачає можливість оскарження ухвал слідчого судді, які стосуються лише повернення скарги на дії, бездіяльність слідчого чи прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Як вбачається з доданих до скарги документів і ,зокрема, копії ухвали слідчого судді від 21 лютого 2023 р., питання оскарження адвокатом ОСОБА_5 дій чи бездіяльності дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області було розглянуто слідчим суддею по суті і відмовлено в задоволенні скарги.

Крім того, спростовуючи доводи захисника, суддя апеляційного суду зазначив, що посилання представника скаржника на загальні засади кримінального провадження та положення ч. 1 ст. 24 КПК України не можуть бути взяті до уваги, оскільки у вказаному законі зазначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Але чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено оскарження ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги адвоката про зобов`язаня дізнавача розглянути клопотання адвоката в порядку статтей 110 та 220 КПК України і про результати його розгляду повідомити представника потерпілого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії судового рішення, представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року про відмову у задоволенні його скарги в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному провадженні №0000439 від 21 травня 2019 року.

Суддя апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суддя Черкаського апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року, діяв відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України.

На переконання суду касаційної інстанції, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказана ухвала слідчого судді не може бути переглянута судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу судді Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3