ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9822/22
провадження № 1-кс/753/2118/22
У Х В А Л А

"18" жовтня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002759 від 04.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.10.2022 ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2022 у кримінальному провадженні № 0002759 від 04.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на автомобіль марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Заяник просить повернути належний ОСОБА_4 автомобіль, оскільки в подальшому в застосуванні арешту на майно немає потреби, тому що усі необхідні експертизи проведені поліцейськими ГУНП у м. Києві на місці події 03.09.2022.

В судове засідання заявник не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав слідчому судді заяву, в якій просив провести розгляд клопотання за його відсутності. Проти скасування арешту з арештованого автомобіля заперечив, посилаючись на те, що в даний час ще проводиться судова інженерно-транспортна експертиза, яка призначена слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у м. Києві 21.09.2022.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали справи щодо розгляду клопотання про арешт майна (справа № 753/9822/22, провадження № 1кс/753/1601/22), приходжу до наступного висновку.

У провадженні відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0002759, внесене до ЄРДР 04.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.09.2022 приблизно о 18 год. 28 хв. за адресою: м. Київ, вул. Євгенія Харченка, 17, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот ліворуч для заїзду в двір не надав переваги в русі пілоту мотоцикла "Дніпро 1036", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. Водій мотоцикла "Дніпро" ОСОБА_7 внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелом 1-го пальця правої стопи.

Автомобіль марки "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , та зареєстрований за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська,66, 15.

Постановою від 04.09.2022 автомобіль марки "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2022 накладено арешт на автомобіль марки "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвалу слідчого судді мотивовано тим, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном, у зв`язку з чим існує потреба у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 174КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 2 ч. З ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 29 Загальної декларації прав людини, «кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання й поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві». Мета, підстави і межі здійснення прав людини конкретизуються також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права, а також в Європейській Конвенції про захист прав особи й основних свобод. Конституція України також передбачає межі здійснення громадянами своїх прав. Так, згідно зі ст. 64, конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можуть встановлюватися в умовах воєнного або надзвичайного стану. Аналіз зазначеної статті дозволяє зробити висновок про те, що закріплені в ній критерії (підстави) правомірного обмеження прав і свобод людини та громадянина базуються на принципі співвідношення публічних і приватних інтересів.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Як встановлено судом, арешт на автомобіль марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , було накладено на підставі клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 .

Разом з тим, власник автомобіля ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої було вирішено питання про арешт.

Як встановлено судом ОСОБА_4 є постраждалою від повномасштабної збройної агресії російської федерації (є переселенкою з м. Харкова), і позбавлена внаслідок арешту автомобіля права користування своєю власністю.

Водночас за інформацією прокурора у кримінальному провадженні № 0002759 від 04.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, постановою слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 21.09.2022 призначена судова інженерно-транспортна експертиза, яка ще проводиться в експертному закладі. Про будь-які інші слідчі дії, які потребують участі в них автомобіля марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , прокурор не зазначає.

Враховуючи те, що будь-які слідчі дії з арештованим автомобілем органом досудового розслідування не заплановані, слідчий суддя приходиться до висновку, що після завершення судової інженерно-транспортної експертизи в подальшому в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна в частині заборони користування вищезазначеним автомобілем, відпаде потреба.

При цьому, слідчий суддя вважає необхідним підкреслити, що прокурором не надані докази самого факту призначення експертизи (відповідна постанова), так само як і докази того, що експертиза ще триває.

З метою забезпечення обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування, слідчий суддя вважає можливим зобов`язати відповідну особу органу досудового розслідування повернути автомобіль марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , для користування ним власнику або його уповноваженому представнику після завершення судової інженерно-транспортної експертизи.

У зв`язку з вищевикладеним клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування автомобілем марки автомобіля марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002759 від 04.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , що був накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2022.

Повернути зазначене майно власнику ОСОБА_4 або її уповноваженому представнику під розписку для зберігання після завершення судової інженерно-транспортної експертизи, призначеної постановою слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 21.09.2022.

Попередити ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

В решті накладений арешт на майно залишити без змін

Виконання ухвали покласти на слідчого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1