Справа № 474/37/23
Провадження № 1-кс/474/12/23
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

19.01.23 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 16.01.2023 року розпочатого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

встановив:

17.01.2023 р. прокурор ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 16.01.2023 року розпочатого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (ознаки підробки посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ), в якому, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на посвідчення водія НОМЕР_1 яке знаходиться в сейф пакеті експертної служби № ВУМ 1008138 та належить ОСОБА_4 , заборонивши його відчуження, розпорядження та користування будь-яким особам.

Посилаючись на приписи ст.ст. 40-1, 41-1, 98, 100, 170, 171 КПК України, прокурор вказує на необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, звернувшись з заявою від 19.01.2023 р. про розгляд клопотання у її відсутність, просила клопотання задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України (телефонограма №20 від 18.01.2023 р.), повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи приписи ст. 172 КПК України, якою визначено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, вважає доцільним розглянути питання про арешт майна, без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю встановленим наступне.

Матеріали клопотання містять: витяг з кримінального провадження №0000006 від 16.01.2023 року розпочатого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України внесеного на підставі матеріалів правоохоронних органів інспектора СРПП про те, що 15.01.2023 р. під час патрулювання території смт.Врадіївка Врадіївської ТГ Первомайського району Миколаївської області по вул. Перемоги було зупинено автомобіль марки ВАЗ 2106 під керуванням ОСОБА_4 , який для перевірки надав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке мало ознаки підробки; рапорт про реєстрацію телефонного повідомлення на спецлінію 102 від інспектора СРПП ОСОБА_5 щодо вказаних обставин; рапорт інспектора СРПП ВП №2 ОСОБА_6 від 15.01.2023р. щодо вказаних обставин та обставин того, що під час перевірки посвідчення водія, його візуального огляду вона викликало сумніви в його дійсності; рапорт реєстрації повідомлення на спецлінії №102, протокол огляду місця події від 15.01.2023р. (відрізку дороги, що знаходиться за адресою смт.Врадіївка , навпроти СТО «Бондарчук`у напрямку с. Берізки), в ході якого на місці було виявлено автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , та вилучено добровільно видане останнім посвідчення водія серії НОМЕР_1 ; заяву ОСОБА_4 від 15.01.2023 р. (вх.№146/69-2023 від 16.01.2023р.) про добровільну видачу посвідчення водія працівникам поліції; посвідчення водія (копія) серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , пояснення ОСОБА_4 від 15.01.2023 р., в яких він пояснив, що через проходження військової служби не мав змоги пройти навчання в автошколі, а тому звернувся до дружини, щоб з`ясувала яким чином можна вирішити це питання, на що вона, на початку грудня 2022р., повідомила його що знайшла людину яка за 12000 грн. може підробити посвідчення водія. Для цього, оскільки він перебував на передовій, по мережі «телеграм» переслав дружині фотокартки, інші документи, та десь 10 грудня, по новій пошті, було відправлено посвідчення водія на його ім`я, яке у відділенні отримала дружина; поясненнями ОСОБА_7 , що на прохання чоловіка ОСОБА_4 знати людину яка б зробила швидко посвідчення водія, оскільки останній служить, у грудні 2022р. через мережу Інтернет знайшла таку людину та зв`язалася з нею через мережу «телеграм», надіслала їй всі необхідні документи які вона сказала, скинула грошові кошти в сумі 12000 грн. та вже 10 грудня 2022р. посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 було на «Новій пошті». А 15.01.2023р. працівники поліції, які зупинили їх під час керування чоловіком автомобілем, виявили факт підробки посвідчення водія; протокол допиту свідка ОСОБА_8 про обставини того, що 15.01.2023р. разом з чоловіком, невісткою та сином ОСОБА_4 мали намір їхати до бенкетного залу « ОСОБА_9 », коли син повідомив, що сяде за кермо авто, бо в нього вже теж є посвідчення водія, хоча до проходження військової служби у нього їх точно не було. Під час руху були зупинені поліцейськими СРПП, які вивили що посвідчення водія на ім`я сина підроблене; постанову від 16.01.2023 року про визнання посвідчення водія серії НОМЕР_1 речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.ч. 10 та 11 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

В сукупності вищевикладеного вважаю, що прокурор довів необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому є достатні підстави для задоволення клопотання.

Водночас слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 369-372 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 16.01.2023 року розпочатого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке знаходиться в сейф пакеті експертної служби № ВУМ 1008138 з пояснювальними написами, підписами понятих та слідчого, яке належить ОСОБА_4 , заборонивши його відчуження, розпорядження та користування, будь яким особам.

Ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1