ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.11.2022 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001002 від 28.04.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 відповідно), офіційно неодруженого, непрацевлаштованого, в силу ст. 89 КК України несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
представник потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
У невстановлений день, час та місці у ОСОБА_3 , а також двох інших невстановлених осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, а саме таємне викрадення мобільних терміналів зв`язку з пункту їх продажу.
Для реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_3 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, місцем таємного викрадення обрали приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у місті Києві (просп. Степана Бандери, 21), попередньо домовившись про спільне вчинення кримінального правопорушення.
Надалі, реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, розподіливши заздалегідь між собою злочинні дії щодо проникнення до приміщення магазину, 28.04.2021 приблизно о 05:20 прибули до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у місті Києві (просп. Степана Бандери, 21), де, діючи за попередньою змовою групою осіб, одна з невстановлених досудовим розслідуванням особа за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням предмета пошкодила замок вхідних дверей до вказаного магазину та, відчинивши у такий спосіб вхідні двері, вказані особи разом проникли до приміщення магазину за вищевказаною адресою, звідки викрали мобільні термінали в загальній кількості 17 шт, які належать ТОВ «ПРОТОРІЯ» (), а саме: смартфон Samsung Galaxy A31 SM-A315F 64Gb Blue (s/n 61696, RF8N412C2RE) в кількості 1 шт, вартістю 5 832,50 грн; планшет Samsung Tab A7 SM-T500 Wi-Fi DarkGrey (s/n R9WNC0DX05J) в кількості 1 шт, вартістю 5 582,50 грн; планшет Samsung Tab A7 SM-T500 Wi-Fi Silver (s/n R9WNC0DX05J) в кількості 1 шт, вартістю 5 582,50 грн; демо-зразок Galaxy Z Flip Purple SM-F700FZPDSEK (s/n R38MC01M8MM) в кількості 1 шт, вартістю 18 553,00 грн; демо-зразок Z Fold2 12/256Gb Black SM-F916BZKQSEK (s/n R3CN80VS48X) в кількості 1 шт, вартістю 24 543,00 грн; демо-зразок Galaxy S20 FE 128 BLUESM-G780FZBDSEK (s/n RF8N90KF71B) в кількості 1шт, вартістю 8 495,07 грн; демо-зразок Galaxy S20 FE 128 ORANGESM-G780FZODSEK (s/n RF8N91147EJ) в кількості 1 шт, вартістю 8 495,07 грн; демо-зразок Galaxy S20 FE 128 WHITESM-G780FZWDSEK (s/n RF8N9112W1A) в кількості 1 шт, вартістю 8 495,07 грн; демо-зразок Galaxy S10 BLACKSM-G973FZKDSEK (s/n RF7M12YW8YE) в кількості 1 шт, вартістю 13 734,34 грн; демо-зразок Galaxy S10+ WHITESM-G975FZWDSEK (s/n R58M151R5AW) в кількості 1 шт, вартістю 14 112,34 грн; демо-зразок Galaxy S20 UltraBlackSM-G988BZKDSEK (s/n R5CN100Y6FY) в кількості 1 шт, вартістю 38 000,00 грн; демо-зразок Galaxy S21 5G 128Gb GRAYSM-G991BZADSEK (s/n R5CNB0A0WLV) в кількості 1 шт, вартістю 13 016,40 грн; демо-зразок Galaxy S21+ 5G 128Gb VIOLETSM-G996BZVDSEK (s/n RFCNC0RLHVF) в кількості 1 шт, вартістю 14 176,80 грн; демо-зразок Galaxy S21 Ultra 5G 128Gb BLACKSM-G998BZKDSEK (s/n R5CNC105RSZ) в кількості 1 шт, вартістю 21 429,60 грн; демо-зразок Note20 Copper SM-N980FZNGSEK (s/n RF8N70B77BR) в кількості 1 шт, вартістю 13 254,07 грн; муляж Note20 Green в кількості 1 шт, вартістю 547,00 грн; муляж Note 20 Ultra White в кількості 1 шт, вартістю 593,00 грн.
У подальшому ОСОБА_3 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали стосовно яких виділені у окреме кримінальне провадження, утримуючи при собі викрадене майно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, покинули приміщення зазначеного магазину та з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали стосовно яких виділені у окреме кримінальне провадження, заподіяли ТОВ «ПРОТОРІЯ» () майнову шкоду на загальну суму 214 442,26 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та, не оспорюючи обставини кримінального провадження, беззаперечно підтвердив те, що 28.04.2021 в нічний час доби він разом із двома малознайомими чоловіками, заздалегідь домовившись про спільне вчинення крадіжки телефонів з магазину «SAMSUNG» у АДРЕСА_2 ), прибули до вказаного магазину, де один із чоловіків пошкодив замок вхідних дверей магазину та вони всі разом у такий спосіб проникли до його приміщення, спрацювала сигналізація, а тому вони, перебуваючи в приміщенні магазину, похапцем взяли мобільні термінали та, покинувши приміщення магазину, розбіглися в різні боки. Після цього, він жодного разу не бачився з тими чоловіками. Цього ж дня його затримали працівники поліції, які в ході особистого обшуку виявили і вилучили муляж мобільного телефону SAMSUNG, який він викрав, а також вилучили його особисті речі. Що стосується цивільного позову у кримінальному провадженні потерпілого юридичної особи ТОВ «ПРОТОРІЯ» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних злочином, та вират на правову допомогу, то ОСОБА_3 , не оспорюючи суми, заявлені у ньому, позовні вимоги визнав в повному обсязі та, висловивши самозасудження свого вчинку й зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, просив суд при призначенні покарання врахувати його ставлення до вчиненого та те, що він в силу ст. 89 КК України несудимий.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів та таких, що стосуються застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, інших заходів забезпечення застосованих у кримінальному провадженні, доказів на підтвердження судових витрат, а також матеріалів, що характеризують особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені до матеріалів кримінального провадження відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведена повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Тобто, призначаючи покарання обвинуваченому та встановлюючи ступінь його вини у вчиненому, суд повинен дати оцінку не лише кримінально караним діянням, а й обставинам кримінального провадження у сукупності з даними про особу обвинуваченого, зокрема, відомостями про схильність такої особи до вчинення кримінальних правопорушень та відомостями про поведінку як до так і після вчинення злочинних дій, про його соціальні зв`язки, спосіб життя та інші обставини, які впливають на прийняття рішення.
Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.
Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких корисливих злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що він на момент ухвалення вироку в силу ст. 89 КК України несудимий, офіційно неодружений, дітей не має, має вищу освіту зі слів, офіційно непрацевлаштований, за місцем реєстрації та фактичного проживання у місті Києві характеризується формально посередньо, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.
Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття.
Беручи до уваги вказані обставини в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69, 691 КК України суд не знайшов.
Водночас, приймаючи рішення щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що в судових дебатах порушили питання як сторона обвинувачення так і сторона захисту, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Як зазначалося вище, відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При цьому, загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування положень ст. 75 цього Кодексу, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Вказані висновки узгоджуються з позицією, викладеній у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2018 №634/609/15-к (провадження №51-658км17), від 08.02.2018 №730/965/16-к (провадження №51-226км18), від 22.03.2018 №207/5011/14-к (провадження №51-1985км18) та інших, які беруться судом до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, оцінюючи обставини кримінального провадження у сукупності та даючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з того, що останній на момент ухвалення вироку в силу ст. 89 КК України судимості немає, водночас, відповідно до вимоги на судимість від 06.05.2021, а також матеріалів, долучених стороною обвинувачення під час судового провадження, обвинувачений ОСОБА_3 є таким, що притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень різного ступеня тяжкості, в тому числі і тяжких злочинів проти власності, окрім цього кримінального провадження ще у 7 (семи) кримінальних провадженнях обвинувальні акти в яких, які на час скерування даного обвинувального акта до суду на розгляд та на момент ухвалення цього вироку перебувають на стадії судового провадження в різних судах міста Києва, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності особи ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, враховуючи мотиви, характер і спосіб вчинення тяжкого корисливого злочину, в сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ст. 75 КК України, оскільки, на переконання суду, навіть з урахуванням наявності щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_3 та того, що останній в силу ст. 89 цього Кодексу судимості немає, звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України буде недостатнім заходом примусу для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та не буде відповідати принципам індивідуалізації, співмірності та справедливості покарання.
Приймаючи рішення щодо цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТОРІЯ», поданого в порядку, передбаченому статтями 61, 128 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 68 446,00 грн, а також витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн, суд приходить до наступного висновку.
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 №398/4782/18 (рпровадження №51-6372км19) зауважив, що потерпіла, подаючи до суду першої інстанції позовну заяву визначилася зі змістом позовних вимог, способом захисту своїх прав та інтересів, тобто із сумою відшкодування заподіяної їй як матеріальної, так і моральної шкоди, а також із відповідачами, з яких вона вважала за необхідне стягнути цю суму, а тому суд повинен був розглядати заявлені потерпілою стороною позовні вимоги виключно в межах заявленого нею позову.
З цивільного позову вбачається, що матеріальна шкода в сумі 68 446,00 грн складається з розміром завданих збитків, а витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн ґрунтуються на факті залучення потерпілим адвоката та вартості його послуг.
Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази, надані представником потерпілого, з точки зору належності та допустимості, розглянувши цивільний позов на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України за правилами, встановленими цим Кодексом, застосувавши норми ЦПК України в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які не врегульовані КПК України та які не суперечать засадам кримінального судочинства, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом визнано доведеним, що 28.04.2021 обвинувачений ОСОБА_7 вчинив крадіжку за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в інше приміщення, внаслідок чого ТОВ «ПРОТОРІЯ» було спричинено майнову шкоду на загальну суму 214 442,26 грн. Водночас, викрадене майно ТОВ «ПРОТОРІЯ» було застраховано ПрАТ СК «КОЛОННЕЙТ Україна», а тому на підставі заяви про настання страхового випадку, страховиком було здійснено страхове відшкодування ТОВ «ПРОТОРІЯ» на суму 140 847,26 грн, відповідно цивільний позов у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ПРОТОРІЯ» матеріальної шкоди в сумі 68 446,00 грн підлягає задоволенню.
Водночас, питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України, перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.
За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 цього Кодексу в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Тотожного роду позицію з даного питання щодо алгоритму відшкодування потерпілому витрат на професійну правничу допомогу висловив і Касаційний кримінальних суд Верховного Суду в ухвалі від 25.04.2018 №740/3447/17.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зі змісту цивільного позову, що знайшло своє підтвердження в долучених представником потерпілого доказах, вбачається, що 28.09.2021 між потерпілою юридичною особою ТОВ «ПРОТОРІЯ» в особі генерального директора ОСОБА_8 та Адвокатським бюро «Богатинська та парнери» укладено договір про надання правової допомоги №08/21. Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 06.10.2021 №1 вартість послуг адвоката (підготовлення цивільного позову у кримінальному провадженні) за договором про надання правової допомоги становить 3 000,00 грн. Згідно платіжного доручення від 06.10.2021 №37883, ТОВ «ПРОТОРІЯ» сплатила, а Адвокатське бюро «Богатинська та парнери» одержало суму 3 000,00 грн за надання правових послуг адвоката згідно договору про надання правової допомоги від 28.09.2021.
Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, приходить до висновку, що цивільний позов в цій частині на суму 3 000,00 грн також підлягає задоволенню.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, враховуючи положення статей 177, 178 КПК України, дані про його особу, суд вважає правильним запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 05.05.2021 (справа №756/6830/21), після набрання вироком законної сили, підлягає скасуванню.
Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Строк відбування ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період із 28.04.2021 (момент фактичного затримання) по 30.04.2021, а також зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період з 19.10.2022 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТОРІЯ» (, IBAN: НОМЕР_1 у АТ «ОТП Банк»; м. Київ, МФО 300528, ІПН 55) до обвинуваченого ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Печерським РУ ГУМВС України в місті Києві 20.05.2005) про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням та витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТОРІЯ» матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 68 446,00 (шістдесят вісім тисяч чотириста сорок шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОТОРІЯ» витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:
виявлені та вилучені 28.04.2021 в ході проведення особистого обшуку обвинуваченого: частину циліндричного механізму замка та металевий предмет (металевий ключ, огорнутий ізолентою чорного кольору з одного боку, що має роз`єм 16 мм, інший бік загострений), які передано на зберігання в камеру схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, після набрання вироком законної сили знищити; муляж Galaxy Note 20 Ultra, на задньому боці якого є напис «Самсунг», які передано на зберігання в камеру схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, після набрання вироком законної сили повернути власнику (законному володільцю); мобільний телефон «Samsung» модель «А01», задня панель синього кольору, imei: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , S/ НОМЕР_5 НОМЕР_6 з сім-картою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» ( НОМЕР_7 ), які передано на зберігання в камеру схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, після набрання вироком законної сили повернути власнику (законному володільцю); навушники марки «LG», НОМЕР_8 , які передано на зберігання в камеру схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, після набрання вироком законної сили повернути власнику (законному володільцю);
СD-диск із відеозаписом із магазину «SAMSUNG» у місті Києві (просп. Степана Бандери, 21), наданий представником потерпілого ТОВ «ПРОТОРІЯ», залишити при матеріалах кримінального провадження;
СD-диск з відеозаписом, наданий в.о. КВО «Медапаратура», залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):
в сумі 2 402 (дві тисячі чотириста дві) грн 68 коп (від 11.05.2021 №СЕ-19/111-21/20822-Д);
в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 10 коп (від 16.06.2021 №СЕ-19/111-21/28561-ТР);
в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн 72 коп (від 17.06.2021 №СЕ-19/111-21/28542-ТР).
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 05.05.2021 справа №756/6830/21, після набрання вироком законної сили скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1