Справа № 461/326/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/88/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої

особи, щодо майна якої

вирішується арешт ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу голови Об`єднання профспілок Львівщини ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2023 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2023 року клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна задоволено.

Накладено арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись майном, яке перебуває у власності Об`єднання профспілок Львівщини, , а саме: адміністративним будинком загальною площею 3836,3 кв.м., що розташований по прос. Т. Шевченка, 7 у м. Львові та який на підставі рішення виконкому місцевої Ради депутатів № 315 від 24.02.1949 року зареєстрований державним реєстратором ОСОБА_10 на праві приватної власності за Об`єднанням профспілок Львівщини, .

На ухвалу слідчого судді представник Об`єднанням профспілок Львівщини ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану увалу про накладення арешту на нерухоме майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на нерухоме відмовити.

Зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали Об`єднання профспілок Львівщини отримали лише 24 січня 2023 року, а тому до цього часу не мали можливості ознайомитись із нею. На вказаній підставі просить поновити строк апеляційного оскарження.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що не існує достатніх підстав вважати приміщення на АДРЕСА_1 речовим доказом, а арешт такого майно не відповідає співмірності обмеження права власності завданнями кримінального провадження. Постанова слідчого про визнання приміщення речовим доказом не містить обґрунтування, у який спосіб його може бути використано як доказ у цьому провадженні. Окрім цього, в ухвалі слідчого судді вказане приміщення назване предметом кримінального провадження, хоча у своєму клопотанні слідчий вважає його річчю, набутою кримінально протиправним шляхом.

Також в апеляційній скарзі звертається увага на той факт, що слідчий у своєму клопотанні не зазначив правову підставу для накладення арешту, а суд з власної ініціативи вирішив накласти арешт з метою збереження речового доказу. Апелянт вважає, що за таких обставин вказане клопотання слідчого мало б бути залишене без руху.

Представник Об`єднання профспілок Львівщини вказує, що відсутні докази претензії зі сторони Львівської обласної ради про вибуття з її власності приміщення на пр. Шевченка, 7 у м. Львові.

Звертає увагу, що діяння підозрюваного ОСОБА_10 не містить ознак кримінального протиправного діяння, оскільки він лише зареєстрував вже існуюче право власності на приміщення, яке не було оскаржене чи припинене.

За таких обставин апелянт вважає ухвалою незаконною та необґрунтованою, а тому її необхідно скасувати.

У судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи, щодо майна якої вирішується арешт, ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_11 апеляційну скаргу заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступ представника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_11 , який заперечив проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 10.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 366 КК України.

17 січня 2023 року постановою слідчого слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 адміністративний будинок загальною площею 3836,3 кв.м., що розташований по прос. Т. Шевченка, 7 у м. Львові та який на підставі рішення виконкому місцевої Ради депутатів №315 від 24.02.1949 року, зареєстрований державним реєстратором ОСОБА_10 на праві приватної власності за Об`єднання профспілок Львівщини, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000121 від 10.11.2022.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий у клопотанні про накладення арешту на майно покликається на ч. 1 ст. 170 КПК України, при цьому зазначає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

З врахуванням зазначених положень закону слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та запобігання ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Доводи апеляції скарги про відсутність правових підстав для арешту адміністративного будинку загальною площею 3836,3 кв.м., що розташований по прос. Т. Шевченка, 7 у м. Львові апеляційний суд до уваги не бере.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Стаття 98 КПК України вказує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У постанові від 17 січня 2023 року слідчий обґрунтував необхідність визнання речовим доказом адміністративного будинку загальною площею 3836,3 кв.м., що розташований на АДРЕСА_1 .

З матеріалів провадження вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000121 від 10.11.2022 розслідуються обставини ймовірної злочинної діяльності державного реєстратора Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_10 . За версією слідства, ОСОБА_10 , зловживаючи своїми повноваженнями, остовірно встановивши невідповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, та усвідомлюючи про необхідність відмови у проведенні державної реєстрації, вчинив умисні дії та прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення: 51683961 від 18.03.2020 на підставі якого до Державного реєстру речових прав вніс відомості про реєстрацію права приватної власності за Об`єднанням профспілок Львівщини, на адміністративний будинок загальною площею 3836,3 кв.м. на пр. Т.Шевченка, 7 у м. Львові, вартістю 153 276 937 грн. (з ПДВ), котрий на праві комунальної власності належав Львівській обласній раді, зазначивши підставою державної реєстрації: рішення виконкому Львівської обласної Ради депутатів трудящих №315 від 24.02.1949 про передачу на баланс Львівській обласній раді професійних спілок будинок №7 по вул. Академічній, 7 у м. Львові, що суперечить ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин є достатні підстави вважати, що адміністративний будинок на пр. Т.Шевченка, 7 у м. Львові є об`єктом, набутим внаслідок кримінально протиправних дій, а тому в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, існує обґрунтована необхідність у накладенні арешту з метою збереження речових доказів. У свою чергу, збереження адміністративного будинку як речового доказу полягає в запобіганні подальшого продажу вказаного майна, а також знищення технічних характеристик чи внесення змін до планування будинку внаслідок користування ним.

З урахуванням наведеного Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що надані слідчим СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про невідповідність вимогам закону клопотання слідчого про накладення арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Клопотання слідчого слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 17 січня 2023 року відповідає вищевказаним вимогам, позаяк ним обґрунтовано мету і підставу арешту, про що зазначалось вище.

Зважаючи на вищевикладене, на підставі аналізу в сукупності матеріалів судового провадження та обставин кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності. Доводи стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слід визнати непереконливими. Слідчим суддею відповідно до статей 132, 170, 173 КПК України дотримані принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження. Доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано та під час судового розгляду скарги не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись чст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити голові Об`єднання профспілок Львівщини ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2023 року щодо арешту майна в кримінальному провадженні № 000021 залишити без змін, а апеляційну скаргу голови Об`єднання профспілок Львівщини ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4