Справа № 336/1857/22
Провадження №1-кп/336/326/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 р. м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000593 від 25.04.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, за національністю українець, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні має матір ОСОБА_6 , 1944 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

При невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_4 , маючи умисел на придбання наркотичної речовини метадон з метою збуту, у великих розмірах, придбав 32 полімерні згортки в кожному з яких знаходилась речовина білого кольору, яка згідно з висновками судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-22/3742-НЗПРАП від 26.04.2022 та СЕ-19/108-22/3744-НЗПРАП від 02.05.2022, являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, які поклав до підлокітника автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, та перевіз вказані речовини, з метою подальшого збуту, до магазину «АТБ», розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Спартака Маковського, буд. 3, де 25.04.2022 о 18 год. 00 хв. був зупинений співробітниками поліції.

25.04.2022 приблизно о 18 годині 40 хвилин в ході проведення огляду транспортного засобу, а саме автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля магазину «АТБ», розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Спартака Маковського, буд. 3, з дозволу ОСОБА_4 , співробітниками поліції в присутності понятих та ОСОБА_4 у підлокітнику автомобіля було виявлено та вилучено полімерні згортки з кристалічною речовиною у кількості 32 штук, у яких перебувала речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ при МВС України №СЕ-19/108-22/3742-НЗПРАП від 26.04.2022, являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 0,0651г (в перерахунку на основу) та згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ при МВС України №СЕ-19/108-22/3744-НЗПРАП від 02.05.2022, являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 4,6533г (в перерахунку на основу), загальною масою 4,7181 г (в перерахунку на основу), який ОСОБА_4 зберігав з метою збуту.

Крім того, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_4 , маючи умисел на придбання наркотичної речовини - метадон з метою збуту, у великих розмірах, діючи повторно, придбав 76 полімерних згортки з речовиною білого кольору, яка, згідно з висновками судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-22/3743-НЗПРАП від 27.04.2022, являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, які переніс за місцем мешкання, а саме за адресою АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності, де поклав до полімерного пакету, який сховав у тумбі у приміщенні гаражу.

25.04.2022 приблизно о 19 годині 40 хвилин в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , з дозволу ОСОБА_4 , співробітниками поліції в присутності понятих та ОСОБА_4 за місцем мешкання у гаражі, було виявлено та вилучено полімерні згортки з кристалічною речовиною у кількості 76 штук, у яких перебувала речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ при МВС України №СЕ-19/108-22/3743-НЗПРАП від 27.04.2022 являється наркотичним засобом обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 8,9432г (в перерахунку на основу), який ОСОБА_4 зберігав з метою збуту.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу з метою збуту у великих розмірах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, визнав частково, а саме вину визнав в частині зберігання та перевезення наркотичних речовин. Пояснив суду, що 25.04.2022 він виїхав на своєму автомобілі ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підробити таксистом та біля магазину АТБ по вул.. Косигіна в м.Запоріжжя до нього підійшов працівник поліції та запитав, чи є в нього якісь заборонені речі, на що він зазначив, що в його автомобілі є наркотики. Після цього на нього вдягнули кайданки, в яких він перебував близько однієї години. Працівник поліції посадив його до автомобілю. Пізніше під`їхав слідчий, який відразу не представився, та сказав, що «ти під статтею ходиш». Надав йому чистий лист і сказав писати, що надаєш згоду на проведення огляду автомобіля та обшуку помешкання. Після цього слідчий увімкнув камеру та представився. На слідчій дії були присутні поняті. Обвинувачений зазначив, де в автомобілі знаходяться наркотики. Наркотики працівники поліції знайшли у підлокітнику автомобіля у кількості 30 шт. та декілька у пачці з-під цигарок. Після чого він з працівниками поліції поїхав до місця свого мешкання та в гаражі показав співробітникам поліції, де саме знаходяться наркотичні речовини. Працівники поліції вилучили згортки у кількості 70 шт. Зазначив, що письмову згоду про надання дозволу на проведення слідчих дій писав до початку всіх слідчих дій під тиском слідчого ОСОБА_7 . Також пояснив суду, що в той день його мати повідомила, що знайшла згорток з невідомою речовиною в палісаднику під забором під час прополки квітів та поклала в гараж. ОСОБА_4 відкрив пакетик, щоб подивитися, що знаходиться в середині. В цей момент порошок розсипався і він вирішив взяти їх з собою на роботу та спитати у своїх колег-таксистів, що це таке. Згортки поклав у машину в підлокітник. Він здогадувався, що це були наркотики, оскільки напроти нього живуть цигани та займаються продажем наркотичних речовин, але не був у цьому впевнений. І саме в цей день він був затриманий працівниками поліції, які і вилучили в нього ці наркотичні речовини. Також пояснив суду, що на відео під час відтворення слідчих дій він зазначає, що в майбутньому він хотів продати наркотичні речовини, але він це говорив лише тому, що слідчий йому сказав це говорити. Мети продати наркотичні речовини в нього не було. Просив суд суворо його не карати, розуміє, що порушив закон. Зазначив, що на його утриманні мати, якій 78 років, пенсіонерка, яка має проблеми зі здоров`я і якій він постійно допомагає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона мати обвинуваченого ОСОБА_4 , яка проживає разом з ним. Власником будинку є її син. Точної дати не пам`ятає, коли саме вона знайшла пакет з невідомою речовино, влітку чи восени, під забором біля свого подвір`я, під час прополки квітів. Вона здогадувалась, що це наркотичні речовини, але не була впевнена. Напроти їх будинку живуть цигани і вона була впевнена, що це їх наркотики, оскільки вони їх продають. Після того, вона відразу віднесла пакет до гаражу та заховала його серед речей. Через який час вона повідомила сина про знахідку, точно зазначити на може, посилаючись на свій вік та стан здоров`я, лише зазначила, що в день, коли вона повідомила сину про знайдений пакет з невідомою речовиною до них прийшли з обшуком працівники поліції. Також неодноразово наголошувала, що під час обшуку гаражу та будинку працівниками поліції постійно здійснювався тиск на її сина шляхом зазначення, що саме він повинен говорити на камеру під час запису слідчих дій. Письмовий дозвіл на проведення обшуку не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що точної дати не пам`ятає, в квітні-травні 2022 біля магазину АТБ по вул.. Спартака Маковського побачив поліцейських, які попросили його бути понятим під час обшуку. Підозрюваний стояв у кайданках. Поліцейські роз`яснили понятим їх права і обов`язки та що саме відбувається. Обвинувачений добровільно надав згоду на проведення обшуку в автомобілі та за місцем мешкання. Жодного тиску зі сторони працівників поліції на обвинуваченого не здійснювалось. Понятий постійно був поряд з ними. В автомобілі знайшли наркотики, більше 20 пакетиків в підлокітнику, а потім ще декілька в пачці з-під цигарок. Точну кількість знайдених працівниками поліції пакетиків не пам`ятає. Обвинувачений самостійно зазначив, що в автомобілі є наркотики. Як вони точно називаються, свідок не пам`ятає, начебто метадон. Після того, як обшук в автомобілі був завершений, він разом з іншим понятим та поліцейськими поїхали до будинку обвинуваченого, де він мешкав. Під час обшуку обвинувачений самостійно показав місце де знаходяться наркотики, а саме в гаражі. Окрім того, обвинувачений сам показав, де він їх знайшов, а саме біля двору під забором в квітах. Під час обшуку, окрім обвинуваченого, поліцейських та понятих, також знаходилась його мати, яка проживає разом з обвинуваченим. Вона не знала, де саме її син зберігав наркотики. Яку кількість наркотиків вилучили працівники поліції, не пам`ятає, зазначив, що маленьких пакетиків було дуже багато. На запитання поліцейських обвинуваченому, навіщо йому така велика кількість наркотиків, останній зазначив «щоб продати». Мати обвинуваченого не знала, що в домі зберігаються наркотики. Всього слідчі дії тривали більше 4 годин. Свідок підписував багато документів, але які саме не пам`ятає, адже пройшло багато часу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він був свідком подій, які відбулись в кінці квітня 2022. В той день він зустрічався з другом, коли побачив біля магазину АТБ по вул.. Спартака Маковського співробітників поліції, вони стояли біля автомобіля темно синього чи бузкового кольору. Поліцейські попросили його бути свідком подій. Підійшовши ближче він побачив чоловіка, який стояв біля автомобіля. Підозрюваний сказав, що в нього в автомобіля є наркотики. Після чого слідчі провели огляд автомобіля та виявили в підлокітнику згортки у кількості 30 шт. Потім ще знайшли у пачці з під цигарок. Один пакетик відкрили, там був якийсь порошок. Слідчі все це вилучили та помістили в окремий пакет. Потім обвинувачений сказав, що дома також є наркотики. Він разом з поліцейськими, обвинуваченим та ще одним свідком поїхали додому до обвинуваченого. Там була його мати. Обвинувачений сам показав, де зберігав наркотики. Також самостійно показав, де він їх знайшов, а саме під забором. В гаражі знайшли близько 70 шт. маленьких згортків. Жодного тиску з боку працівників поліції на обвинуваченого не було. Останній зазначив, що в майбутньому хотів продати наркотики.

Суд не має підстав сумніватися в достовірності показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у незаконному перевезенні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, його винуватість підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, які ретельно та безпосередньо були досліджені та перевірені під час судового розгляду.

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0000593 від 25.04.2022, внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.307 КК України. (а.к.п.61)

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0000594 від 26.04.2022, внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України. (а.к.п.62)

Постановою прокурора від 26.04.2022 об`єднані кримінальні провадження за № 0000593 та № 0000594, в єдине провадження щодо однієї особи яка вчинила кримінальні правопорушення. (а.к.п.63)

Відповідно до протоколу затримання особи від 25.04.2022 ОСОБА_4 , на підставі ч.4 ст. 208 КПК України, було затримано 25.04.2022 о 20год. 30хв. за адресою: м.Запоріжжя, вул. 8 Березня, буд. 31, в приміщенні каб. 18 ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, попередня кваліфікація правопорушення ч.1 ст.307 КК України. (а.к.п.91)

Постановою слідчого від 12.05.2022 по кримінальному провадженню за № 0000593 змінено юридичну кваліфікацію з ч.1 ст. 307 КК України на ч.2 ст. 307 КК України. (а.к.п.64)

Згідно заяви, яка власноруч написана ОСОБА_4 , останній добровільно надав працівникам поліції дозвіл на проведення огляду належного йому на праві власності автомобіля ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.к.п.70), що не заперечувалось обвинуваченим на відео, яке було безпосередньо досліджене в судовому засіданні, та підтверджено під присягою свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу огляду місця події та з доданими фототаблицями від 25.04.2022, саме в автомобілі ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено 32 полімерні згортки з наркотичною речовиною, які поміщені до спец пакету. (а.к.п.71-75)

Згідно заяви, яка власноруч написана ОСОБА_4 , останній добровільно надав працівникам поліції дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання: АДРЕСА_1 (а.к.п.79), що не заперечувалось обвинуваченим на відео, яке було досліджене в судовому засіданні, та підтверджено під присягою свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 від 25.04.2022, а саме за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 76 полімерних згортків з кристалічною речовиною, які поміщені до спец пакету. (а.к.п.80-85)

При відтворенні у судовому засіданні відео файлів, які містяться на накопичувачі Micro SD (а.к.п.90) відеозапису проведення огляду транспортного засобу ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 та проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , встановлено факт виявлення та вилучення у останнього: 32 полімерних згортків з кристалічною речовиною, які виявлені та вилучені в ході огляду транспортного засобу ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 76 полімерних згортків з кристалічною речовиною, які виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 . Відомості, зображені на відео файлах, збігаються з викладеними в протоколах обставинами та з поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Із відео видно, що протягом усього часу обшуку поняті були разом з працівниками поліції, які проводили слідчі дії, будь-яких зауважень від учасників слідчої дії, в тому числі і від ОСОБА_4 , не надходило, клопотань про необхідність залучення адвоката та здійснення на нього тиску, зокрема, зі сторони слідчого, не було. Жодних клопотань або зауважень зі сторони ОСОБА_4 під час проведення слідчих дій не надходило та судом під час розгляду справи не встановлено.

Постановами слідчого від 25.04.2022 визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні:

-мобільний телефон Xiaomi Redmi 7 imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з сім картами операторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який виявлений та вилучений в ході огляду транспортного засобу ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; (а.к.п.77)

-транспортний засіб ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ; (а.к.п.78)

-32 полімерних згортків з кристалічною речовиною, які виявлені та вилучені в ході огляду транспортного засобу ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; (а.к.п.76)

-76 полімерних згортків з кристалічною речовиною, які виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 ; (а.к.п.86)

-накопичувачі Micro SD, на якому перебуває відеозапис проведення огляду транспортного засобу ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 . (а.к.п.79)

Відповідно до заяв, які написані власноруч ОСОБА_10 , він отримав від працівників поліції мобільний телефон Xiaomi Redmi 7 imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з сім картами операторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (а.к.п.95), транспортний засіб ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.к.п.96), ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.к.п.97)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-22/3742-НЗПРАП від 26.04.2022, проведеного на підставі постанови слідчого від 25.04.2022 про призначення судово-хімічної експертизи, встановлено, що у складі кристалічних речовин білого кольору масами 0,1998г і 0,1914 г, відповідно, виявлений наркотичний засіб, обіг якого обмежено та сильнодіючий лікарський засіб. Зазначений наркотичний засіб, обіг якого обмежено, є метадоном, загальна маса якого склала 0,0651г (в перерахунку на основу). Зазначений сильнодіючий лікарський засіб за міжнародною непатентованою або загальноприйнятою назвою є дифенгідраміном (димедролом), загальна маса якого склала 0,1805г (в перерахунку на основу). (а.к.п.101-104).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-22/3744-НЗПРАП від 02.05.2022, проведеного на підставі постанови слідчого від 25.04.2022 про призначення судово-хімічної експертизи, встановлено, що надані на експертизу кристалічні речовини білого кольору (вміст двох полімерних згортків, що знаходяться у паперовому конверті, та двадцяти восьми полімерних згортків, що знаходяться у паперовому конверті) місять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, а також сильнодіючий лікарський засіб. Вище вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маси якого складають 0, 3748г та 4,2785г, відповідно, в перерахунку на основу, вищевказаний сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), маси якого складають 0,0191г та 1,1230г, відповідно, в перерахунку на основу. Загальна маса метадону, в перерахунку на основу, складає 4,6533г. Загальна маса димедролу (дифенгідраміну), в перерахунку на основу, складає 1,1421г. (а.к.п.109-113)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/108-22/3743-НЗПРАП від 27.04.2022, проведеного на підставі постанови слідчого від 25.04.2022 про призначення судово-хімічної експертизи, встановлено, що порошок білого кольору в середині 76 згортків містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон і сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол). Загальна маса метадону складає 8,9433г (в перерахунку на основу). Загальна маса дифенгідраміну (димедролу) складає 5,9578г (а.к.п.118-121).

Як вбачається із пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, яке підтримав прокурор під час судового розгляду, останній незаконно зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб.

Однак, такий висновок органу досудового розслідування є помилковим, оскільки не ґрунтується на об`єктивних і беззаперечних доказах у кримінальному провадженні.

Для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються характеристики мотивів, намірів особи під час здійснення нею такого придбання та зберігання.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , суд вважає, що вони послідовні, логічні, суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами у провадженні і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_6 стосовно того, що саме вона знайшла під парканом наркотичні речовини, а не обвинувачений, оскільки дані покази повністю спростовуються наданими поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які під присягою зазначили, що обвинувачений показав місце, де сам знайшов наркотичні речовини за місцем мешкання під парканом. Жодних згадувань, що наркотичні речовини знайшла матір обвинуваченого, свідки суду не повідомили.

Окрім того, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_6 стосовно того, що працівники поліції здійснювали тиск на обвинуваченого під час проведення обшуку, а саме шляхом зазначення слідчим, що саме обвинувачений повинен казати під час обшуку, та визнає їх суперечливими та непереконливими, оскільки такі показання повністю спростовуються відтвореним відеозаписом в судовому засіданні, з якого судом встановлено, що жодного тиску співробітниками поліції під час обшуку здійснено не було, що також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які під присягою зазначили, що жодного тиску зі сторони працівників поліції на обвинуваченого не здійснювалось. Окрім того, показання свідка також спростовуються протоколом обшуку від 25.04.2022, відповідно до якого жодних зауважень зі сторони ОСОБА_4 та понятих не надходило. Обшук проводився за добровільної згоди ОСОБА_4 . Суд розцінює показання свідка ОСОБА_6 як намагання допомогти своєму сину уникнути відповідальність за вчинене ним кримінального правопорушення.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, зокрема, в частині незаконного придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу.

Як вбачається з показів обвинуваченого ОСОБА_4 наданих суду, він дійсно придбав, перевозив та зберігав наркотичні засоби, проте умислу збувати їх не мав.

Відповідно до статті 307 КК України, збут наркотичних засобів вважається закінченим з моменту відчуження цих засобів.

Згідно вимог вказаної норми закону, органом досудового розслідування не встановлено час, місце та осіб, яким ОСОБА_4 відчужував наркотичний засіб, тобто слідством не доведено об`єктивну сторону злочину, що підлягає обов`язковому доказуванню. Також, органом досудового розслідування, відповідно до статті 91 КПК України, не доведено і суб`єктивну сторону злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України у пред`явленому ОСОБА_4 обвинуваченні.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 307 КК України, характеризується прямим умислом, і наявність мети збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення.

Пред`являючи ОСОБА_4 обвинувачення за частиною 2 статті 307 КК України, орган досудового розслідування в обвинувальному акті зазначив, що обвинувачений незаконно придбав, перевозив та зберігав особливо небезпечні наркотичні засоби з метою збуту.

Таким чином, основним доказом обвинувачення ОСОБА_4 за частиною 2 статті 307 КК України, як про це зазначив прокурор, є вилучення у обвинуваченого наркотичних засобів у великому розмірі, вчиненого повторно.

Разом з тим, у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» дано визначення дій, які пов`язані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням тощо наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів.

Зокрема, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч Законам України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо, пункт 4 Постанови).

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 за частиною 2 статті 307 КК України не містить інформації щодо факту збуту наркотичних засобів обвинуваченим жодній особі, тобто таких фактів органом досудового розслідування не встановлено, оперативні закупівлі наркотичного засобу та психотропних речовин не проводилися.

Окрім того, за даними матеріалів кримінального провадження на упаковці наркотичних засобів не міститься будь-яких вказівок на його вагу, вартість, ціну, або чогось, що вказувало на те, що ці пакунки призначені саме для збуту.

Відтак, враховуючи у сукупності все вищевикладене, оцінивши в сукупності досліджені по справі докази та даючи їм юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що вказана кваліфікація дій обвинуваченого, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, та дії ОСОБА_4 , які органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.307 України, необхідно змінити на ч.2 ст.309 КК України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 91 КПК України, мета вчинення кримінального правопорушення є однією з обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд може змінити обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при визначені його громадських прав має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.

З наданих стороною обвинувачення доказів, суд не вбачає належних та достатніх доказів на підтвердження факту здійснення обвинуваченим ОСОБА_4 злочинної діяльності з метою збуту наркотичних засобів.

Про умисел на збут наркотичних засобів можуть свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб пакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її пакуванні та розфасуванні, то в такому випадку мають бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, у тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться в її володінні, та розфасування речовини.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 203/337/19.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» дано визначення дій, які пов`язані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням тощо наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів.

Зокрема, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст.307 КК України), а також прекурсорів (ч. 2 ст. 311 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо) (п.4 постанови).

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні в тій частині, що в їх присутності обвинувачений, під час проведення слідчих дій, зазначив, що хотів продати наркотичні речовини, суд оцінює критично і вважає, що цих свідчень недостатньо для висновку щодо наміру обвинуваченого ОСОБА_4 збувати наркотичні засоби.

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України не містить допустимої інформації щодо збуту наркотичних засобів жодній особі у будь-який спосіб, у тому числі шляхом розкладання «закладок», тобто таких фактів органом досудового розслідування не доведено.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 придбав, перевозив та зберігав 13.6616 грамів наркотичного засобу метадону (в перерахунку на основу).

Окрім того, суд зазначає, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом і метою збуту. Однак, у ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів та не доведено, що обвинувачений мав умисел на збут наркотичних засобів іншим особам, та не встановлено моменту виникнення відповідного умислу.

Таким чином, вилучена кількість наркотичних засобів (метадон), а також місце та обставини при яких вони були вилучені у обвинуваченого, в даному випадку, за відсутності інших доказів, не можуть бути визначальним доказом скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ґрунтуються на припущеннях, зібраними без урахування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право особи на справедливий суд, що передбачає обов`язок правоохоронних органів діяти з додержанням прав і основоположних свобод людини, не зважаючи на важливість мети, яка при цьому переслідується.

Також суд зазначає, що під час затримання ОСОБА_4 у нього був вилучений мобільний телефон, що підтверджується протоколом затримання. Однак даних, які б могли свідчити про наявність у нього умислу на збут наркотичних речовин (СМС-відправлення, листування у месенджерах чи соціальних мережах, з`єднання із номерами телефонів, що не належать його рідним та близьким), у телефоні не виявлено, що також спростовує версію сторони обвинувачення.

Суд наголошує, що висновок про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів може ґрунтуватись на упакуванні та розфасуванні наркотичної речовини лише разом із сукупністю інших обставин, тому вважає, що фасування вилученого наркотичного засобу за відсутності інших доказів не може у даному конкретному випадку свідчити про наявність у ОСОБА_4 умислу саме на збут наркотичних засобів.

Надані стороною обвинувачення докази не містять достатніх даних, які б у своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили, що ОСОБА_4 мав мету збуту, оскільки сам факт виявлення наркотичних засобів у розфасованому стані не свідчать про умисел обвинуваченого на їх збут. При цьому, суд бере до уваги і те, що жоден з допитаних у судовому засіданні свідків не показав суду, що особисто бачив як обвинувачений збуває або збував наркотичні засоби.

Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено наявність умислу в обвинуваченого ОСОБА_4 на збут наркотичного засобу, як обов`язкової ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій ( ч.2 ст. 93 КПК України).

Сторони кримінального провадження у змагальному процесі реалізували свої права і мали можливість доведення суду своїх аргументів щодо допустимості, належності, достатності доказів, зібраних по справі, а також можливості їх використання судом при прийнятті рішення за результатами судового розгляду.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 60 Рішення у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, відповідно до якої Європейський суд з прав людини в черговий раз звертає увагу на те, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту», вимоги норм ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, суд приходить до переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в частині наявності такої кваліфікуючої ознаки вчинення злочину, як мети збуту наркотичних засобів.

В даному випадку, окрім способу пакування жодними іншими доказами стороною обвинувачення не підтверджується умисел ОСОБА_4 на збут наркотичних речовин, при цьому, показання обвинуваченого нічим не спростовані.

Тобто, відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 мав на меті збут наркотичних засобів, вилучених у нього під час огляду та обшуку.

Враховуючи наведене, виходячи із системного тлумачення Закону, оскільки кримінальна відповідальність за ст. 307 КК України настає лише у тому разі, коли відповідні протиправні дії вчинялися зі спеціальною метою - метою збуту, й вчинення протиправних дій з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами та прекурсорами без такої мети, утворює склад злочину, передбаченого ст. 309 цього Кодексу, а тому лише факт виявлення наркотичних засобів у ОСОБА_4 , не може вважатися доказом умислу обвинуваченого саме на їх збут, відтак суд тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого на його користь.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).

Відповідно до частини 3 статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 370 КПК України та частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження.

Приписами статті 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до пункту 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі 366/3050/16-к, згідно із ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, та за умови, що такі дії особи охоплюються обсягом висунутого їй обвинувачення.

Отже, при наявності іншого складу кримінального правопорушення, на підставі статті 337 КПК України, суд має право вийти за межі пред`явленого обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 з частини 2 статті 307 КК України на частину 2 статті 309 КК України.

Згідно з рекомендаціями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Дії ОСОБА_4 щодо незаконного придбання, перевезення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу метадон у 108 фасованих полімерних пакетах охоплювалися обсягом пред`явленого обвинувачення. Наведене зумовлює саме необхідність перекваліфікації діянь обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку п. 2 ч.3 ст. 337 КПК України з ч. 2 ст. 307 КК на ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту), що не погіршує становище обвинуваченого.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов до переконання, що вони доводять факт того, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 309 КК України, як незаконне придбання, перевезення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту.

Дійшовши висновку про те, що сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення, суд не може погодитися з твердженнями сторони захисту щодо визнання очевидно недопустимих доказів протоколу огляду автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , речових доказів, які вилучені при проведенні огляду 32 полімерних пакетів з невідомою речовиною, висновки судових експертиз від 26.04.2022 та 02.05.2022; протоколу обшуку гаража в домоволодінні обвинуваченого, речових доказів, вилучених при проведенні обшуку гаража 76 полімерних пакетів з невідомою речовиною, висновок судової експертизи від 27.04.2022, оскільки вони здобуті з порушенням вимог кримінального процесуального закону, виходячи з таких міркувань.

Аналізуючи докази по справі, зібрані під час досудового слідства, всебічно та ретельно досліджені в судовому засіданні, суд визнає їх достатніми, об`єктивними і такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Так, положеннями ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).

Мета вчинення кримінального правопорушення згідно зі ст. 91 КПК є однією з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів.

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом; сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Посилання захисника в клопотанні про визнання доказів очевидно недопустимими на той факт, що в протоколах обшуку та огляду не зафіксований факт надання добровільної згоди ОСОБА_4 на проведення таких слідчих дій, спростовується наданим останнім власноруч написаних відповідних письмових заяв, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які були ретельно дослідженні судом під час судового засіданні. Цей дозвіл ОСОБА_4 був отриманий до, а не під час слідчих дій. Зміст самої заяви вказує і на джерело походження цього доказу - цей документ був отриманий органом досудового розслідування від самого ОСОБА_4 . Крім того, згода була надана і в письмовій, і в усній формі (зафіксовано на відеозаписі проведення слідчих дій) та підтверджена свідком ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в суді під присягою. За таких обставин, ОСОБА_4 повною мірою розумів зміст слідчої дії, на проведення якої надавав згоду, та її правові наслідки.

Такі висновки суду узгоджуються з практикою Верховного Суду, що вбачається з постанови ККС ВС від 21 травня 2019 року (справа № 753/24114/16-к).

В судовому засіданні за участі сторін кримінального провадження переглянуто відеозапис на накопичувачі Micro SD, на якому перебуває відеозапис проведення огляду транспортного засобу ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , де зафіксовано хід проведення обшуку та огляду, виявлення та вилучення наркотичних засобів, їх поміщення до спец пакетів. (а.к.п.79)

Вказані докази узгоджуються між собою, є належними і допустимими, а також такими, що поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Посилання захисника в клопотанні на той факт, що слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання слідчого щодо проведення огляду транспортного засобу та обшуку домоволодіння, а отже слідчий не мав права проводити зазначені слідчі дії, також спростовується власноруч написаними письмовими заявами ОСОБА_4 про надання добровільної згоди на проведення вище вказаних слідчих дій, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які були дослідженні судом, а також відеозаписами на яких чітко видно, що обвинувачений добровільно надав згоду на вчинення процесуальних дій слідчим. Окрім того, як вже зазначалось вище, даний факт підтверджено в судовому засіданні свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Посилання захисника на той факт, що в письмових заявах на надання добровільної згоди обвинуваченим на проведення слідчих дій, відсутня дата її складання, суд зазначає, що самим обвинуваченим в судовому засіданні зазначено, що він власноруч до початку слідчих дій писав вище вказані заяви, а отже підстав для визнання даного доказу недопустимим у суду немає.

Отже, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час огляду та обшуку добровільно вказав місцезнаходження наркотичного засобу - метадон, що зафіксовано на накопичувачі Micro SD, на якому перебуває відеозапис проведення огляду транспортного засобу та обшуку за місцем мешкання останнього, та підтверджено під присягою свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підстави для визнання протоколів обшуку та огляду від 25.04.2022, а також похідних від них висновків експертів від 26.04.2022, 02.05.2022 та 27.04.2022, недопустимими доказами у суду відсутні.

Відносно посилань адвоката та обвинуваченого в судовому засіданні на той факт, що слідчий здійснював тиск на ОСОБА_4 під час проведення слідчих дій, а саме зазначав, що саме говорити та писати обвинуваченому під час проведення таких слідчих дій, повністю спростовується наданими під присягою поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які неодноразово зазначали, що жодного тиску зі сторони слідчого не було, протоколами огляду та обшуку, відповідно до яких жодних зауважень зі сторони ОСОБА_4 та понятих не надходило. Окрім того, ретельно дослідивши в судовому засіданні відеозапис проведення слідчих дій, судом не встановлено тиску зі сторони слідчого на обвинуваченого під час проведення слідчих дій. Також суд наголошує, що під час розгляду кримінального провадження ані обвинуваченим, ані адвокатом до суду не заявлялося клопотань щодо проведення перевірки стосовно даного факту.

Стосовно твердження сторони захисту на той факт, що в протоколах огляду та обшуку не зазначено статус ОСОБА_4 , не роз`яснено право на адвоката та положення ст.. 63 КУ України, чим порушено право останнього на захист, суд зазначає, що з оглянутого у судовому засіданні відеозапису проведеного обшуку та огляду, не вбачається, що обвинувачений звертався з проханням до слідчого надати йому адвоката при проведенні слідчих дій. Окрім того, на початку проведення слідчих дій, слідчим роз`яснено обвинуваченому його права та обов`язки.

Нормами ч.1 ст.233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Виходячи з аналізу вказаних положень кримінального процесуального закону, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Такий підхід узгоджується положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 30 Конституції України.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що огляд та обшук місця події слідчим були проведені на підставі письмової заяви (згоди) обвинуваченого в присутності двох понятих. Всі учасники підписали складений за результатами слідчої дії протокол та не вказали в ньому жодних зауважень.

Згідно ч.3 ст. 236 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису проведеного обшуку та огляду, не вбачається, що обвинувачений звертався з проханням надати йому адвоката при проведенні слідчих дій.

Враховуючи той факт, що слідчий вживав належні заходи для забезпечення присутності під час проведення слідчих дій осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, що жодних зауважень чи клопотань з боку обвинуваченого про надання захисника не було зафіксовано, ані на відтворених відео файлах, ані у відповідних протоколах огляду та обшуку, враховуючи той факт, що огляд і обшук проводився з добровільної згоди власника майна ОСОБА_4 , суд приходить до переконання про відсутність підстав вважати, що під час проведення слідчих дій були якимось чином порушені права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 , як про це зазначав захисник в судовому засіданні.

Стосовно посилання адвоката ОСОБА_5 на той факт, що суд не може кваліфікувати дії ОСОБА_4 щодо незаконного придбання наркотичного засобу, оскільки наркотичні засоби останній не придбав, а їх знайшла його мати в палісаднику біля паркану та поклала в гараж, повністю спростовуються наданими в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які пояснили, що обвинувачений добровільно зазначив, що саме він знайшов наркотичні речовини та показав місце їх знаходження. Стосовно того, що знайдений наркотичний засіб не може вважитися незаконним придбанням суд зазначає, що знайшовши в палісаднику наркотичні речовини ОСОБА_4 привласнив та зберігав їх шляхом перенесення до свого гаражу.

Стосовно посилання адвоката ОСОБА_5 щодо відсутності в діях обвинуваченого ознак повторності, суд зазначає, що оскілки кваліфікуючою ознакою діяння, яке передбачене ч.2 ст. 307 КК України є повторність, між тим караність за повторність з жодної із частин статті 309 КК України не передбачено, окрім як за вчинення засудженим за цією статтею протягом року дій, передбачених ч.1 ст.309 КК України, надаючи діям обвинуваченого правову оцінку за ч.2 ст. 309 КК України, суд не вдається до оцінки дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України крізь призму повторності.

У зв`язку з викладеним суд, не вбачає порушень КПК при отриманні цих фактичних даних і приймає їх як допустимі, належні до кримінального провадження, а доводи захисту оцінює як такі, що наповнені формальним змістом.

Стосовно клопотання адвоката щодо відсутності складу злочину та необхідністю постановлення виправдувального вироку суд зазначає, що підстав для задоволення даного клопотання немає враховуючи вище наведене у вироку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставиною, що пом`якшує покарання, передбачені ст.. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не одружений, утримує матір ОСОБА_6 , 1944 року народження, яка є пенсіонеркою, обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем мешкання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, його вік, спосіб життя, поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та судового розгляду, який не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання даному кримінальному провадженню або ухиленню від відповідальності.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав та зробив для себе висновки, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України вчиненого ним кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч.2 ст.50 КК України.

Зазначений вид покарання за санкцією ч.2 ст.309 КК України є найтяжчим, з альтернативних видів покарання штраф або позбавлення волі.

При цьому розмір покарання - позбавлення волі на строк 2 (два) роки не є найтяжчим в межах виду покарання - позбавлення волі, оскільки санкція статті передбачає позбавлення волі на строк до трьох років.

Суд не вбачає можливості призначити покарання у виді штрафу, оскільки ОСОБА_4 є особою не працевлаштованою, на утриманні має мати ОСОБА_6 , а отже призначення покарання у виді штрафу (з урахуванням його розміру) буде не співмірним втручанням в конвенційні права захищені ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з захисту прав людини. Посилання захисника в судовому засіданні на той факт, що обвинувачений підробляє та має у власності землю, на якій останній вирощує овочі та продає їх, не підтверджено жодним належним доказом, окрім як копією акта на земельну ділянку.

Підстав для застосування ст.. 69 КК України судом не встановлено.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_4 не є особою, яка систематично порушує правопорядок, обставин того, що наявні ризики продовження протиправної поведінки з боку обвинуваченого матеріали кримінального провадження не містять, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування реального покарання з випробуванням і про можливість звільнити від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст.75 КК України, із встановленням іспитового строку, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Отже, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, поклавши на обвинуваченого на період іспитового строку обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Дане покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України. У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення судово-хімічної експертизи ЗНДЕКЦ становить 3 432 грн. 40 коп., які підтверджені документально, підлягають стягненню із обвинуваченого в повному об`ємі на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 , не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз: №СЕ-19/108-22/3742-НЗПРАП від 26.04.2022 у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.; №СЕ-19/108-22/3744-НЗПРАП від 02.05.2022 у розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп.; №СЕ-19/108-22/3743-НЗПРАП від 27.04.2022 у розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп., а всього у розмірі 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 40 коп.

Речові докази по справі: мобільний телефон Xiaomi Redmi 7 imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з сім картами операторів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , транспортний засіб ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити власнику ОСОБА_4 ; 32 полімерних згортків з кристалічною речовиною, які виявлені та вилучені в ході огляду транспортного засобу ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 76 полімерних згортків з кристалічною речовиною, які виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , які зберігаються в камері схову ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знищити; накопичувач Micro SD, на якому перебуває відеозапис проведення огляду транспортного засобу ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1