ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-кп/818/1564/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Валки Харківської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2022 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Первомайськ Харківської області, громадянку України, незаміжню, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:
- 04.02.2016 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Первоммайського районного суду Харківської області від 16.06.2016 року, направлена для відбування покарання призначеного вироком суду. Звільнена 21.09.2018 року за відбуттям строку покарання,-

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на неї певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто у спрощеному порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, ОСОБА_7 , будучи раніше судимою за вчинення умисного, корисного кримінального правопорушення, при цьому судимість не знята та не погашені у встановленому законом порядку, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинила таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), вчинене повторно за наступних обставинам:

ОСОБА_7 11 квітня 2020 року, близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , виявила належний потерпілій ОСОБА_8 мобільний телефон ТМ «Samsung Calaxy A10s Dous», який потерпіла зберігала в кармані розташованої на вішалці куртки, на таємне викрадення якого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел.

Переслідуючи корисливий умисел та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх умисних дій та усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, упевнилась в тому, що за її злочинними діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала належне потерпілій ОСОБА_8 майно, а саме : мобільний телефон ТМ «Samsung Calaxy A10s Dous» вартістю 2648 гривен. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникла, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню. Зазначив, що 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №2617-VIII, відповідно до якого вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, за яке її було засуджено вироком Красноградського районного суду Харківської області від 04.02.2016 року, відноситься до категорії кримінальних проступків. Указав, що відповідно до п.2-1 ст.89 КК України, судимість ОСОБА_7 за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 04.02.2016 року, погашена, оскільки особи засуджені за вчинення кримінальних проступків, визнаються такими, що не мають судимості, після відбуття ними покарання. Враховуючи, що ОСОБА_7 звільнена 21.09.2018 року за відбуттям покарання, в її діях відсутня кваліфікуюча ознака повторності, а тому її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України. Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України та призначити їй за ч.1 ст.185 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, звіьнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на неї ряду обовьязків, передбачених ст.76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Дводи першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №2617-VIII від 22.11.2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, віднесено до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до п.2-1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 була засуджена ироком Красноградського районного суду Харківської області від 04.02.2016 року, за ч.1 ст.185 КК України, який Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №2617-VIII від 22.11.2018 року, що набрав чинності 01.07.2020 року, визнано кримінальним проступком.

21 вересня 2018 року ОСОБА_7 була звільнена з місць відбування покарання у зв`язку з відбуттям призначеного їй покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 04.02.2016 року.

Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення 11 квітня 2020 року ОСОБА_7 , відповідно до ст.89 КК України, вважалася особою, яка не має судимості, що свідчить про безпідставність кваліфікації її дій за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючою ознакою повторності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для зміни судового рішення.

З урахуванням вказаного, вирок суду підлягає зміні на підставі п.п.4, 1 ч.1 ст.408 КПК України, з перекваліфікацією дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України та призначенням нового покарання за ч.1 ст.185 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, та обставини, які пом`якшуть покарання, які встановлені судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу пешого засутпника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Покласти на ОСОБА_7 , передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: