Справа № 347/180/23
Провадження № 1-кп/347/133/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2023 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000007 від 10.01.2023 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, працює на посаді завідуючого господарством Шепітської гімназії, Косівської міської ради, має на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаний, депутатом не обирався, раніше не судимий

який, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 , відповідно до н.4 ч.9 ст. 1 та ст.27 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року, будучи військовозобов`язаним, 29.12.2022 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проходження військово-лікарської комісії. Після цього, 30.12.2022, ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію у зазначеній установі, за результатами проходження якої, відповідно до довідки військово-лікарської комісії №140/4/3138 від 30.12.2022, визнаний обмежено придатним до військової служби.

Встановивши відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б ОСОБА_4 , право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 30 грудня 2022 року працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , була вручена повістка та роз`яснено її зміст, і наслідки неприбуття, зокрема: необхідність прибуття 15:30 год. 03 січня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшого відправлення до Збройних сил України, для проходження військової служби, про отримання якої ОСОБА_4 особисто підписався.

Однак, отримавши повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відправки на проходження служби в Збройних силах України, ОСОБА_4 будучи обмежено придатним до військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, оголошеної 24 лютого 2022 року, згідно з Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», на особливий період, а саме в період воєнного стану, введеного із 5 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовження строку його дії, відповідно до Указу Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року на 90 діб, без поважних на те причин, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15:30год. 03 січня 2022 року, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ст. 36 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що дійсно коли пройшов огляд військово-лікарської комісії, та отримав бойову повістку, то не з`явився за викликом. Зазначив, що він за станом здоров`я визнаний обмежено придатним, а відтак, не думав, що може бути призваний по мобілізації. Крім того, ОСОБА_4 ствердив, що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, також він здійснює догляд за перестарілими батьками. Будь яких процесуальних документів про те, що він здійснює догляд за перестарілими батьками надати не може, оскільки не звертався за їх оформленням, оскільки він і так такий догляд здійснює вже дуже давно. Просив суд його суворо не карати, висловив жаль з приводу вчиненого, розкаявся, ствердив, що зробив для себе правильні висновки.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Отже, ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 336 Кримінального кодексу України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, на обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, по місцю проживання в с. Шепіт порушень громадського порядку не порушував. Згідно характе6ристики за місцем роботи проявив себе відповідальним, належно виконує свою роботу, дотримується трудової дисципліни, доброзичний, врівноважений, спокійний, користується повагою та авторитетом, штраф та доган за час перебування на посаді завгоспа не мав, на час роботи в гімназії заброньованим від військової служби не був. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, обвинувачений ОСОБА_4 одружений, та проживає разом з сім`єю. Дружина працює вчителем математики, на утриманні мають двох малолітніх дітей.

Суд також враховує, що згідно довідки ВЛК від 30.12.2022 року ОСОБА_4 за станом здоров`я визнаний обмежено придатним до військової служби.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення вперше, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду, стан здоров`я обвинуваченого.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі, та застосування до нього ст. 75 КК України, тобто - звільнення від відбування покарання з випробуванням, що найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вчиненим кримінальним правопорушенням шкода не заподіяна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обраний обвинуваченому під час досудового розслідування залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 , ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без зміни до набрання вироком суду законної сили.

Речові докази:

- 6 (шість) документів, які вилучені на підставі ухвали суду у ІНФОРМАЦІЯ_2 , і приєднані до матеріалів кримінального провадження повернути до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1