ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/234/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/296/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.135 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника
потерпілої- адвоката ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року.

Даним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пукляки Чемеровецького району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, -
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України і призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, розлученого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, судимого вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням і визначенням іспитового строку на 1 рік; вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року за ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України і призначено йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень з врахуванням покарання, призначеного ОСОБА_9 вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2022 року у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, визначено йому остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з моменту взяття його під варту, а саме з 29 грудня 2021 року.
У справі вирішено питання речових доказів.
Згідно з вироком суду, 21 грудня 2021 року, в період часу з 16.00 год. по 18.00 год., ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_11 перебували в приміщенні житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_12 , де разом вживали алкогольні напої. В цей час між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виник короткотривалий раптовий конфлікт.
Під час даного конфлікту ОСОБА_9 наніс ОСОБА_13 один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, від чого останній втратив рівновагу та впав спиною на підлогу. Після цього ОСОБА_9 , в той час коли потерпілий лежав на підлозі, наніс ОСОБА_13 один удар ногою в область шиї та декілька ударів кулаками обох рук в область голови та шиї, спричинивши останньому тілесні ушкодження.
Надалі, ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , розуміючи, що ОСОБА_14 знаходиться на підлозі в безпорадному стані, викликаному спричиненими тілесними ушкодженнями та алкогольним сп`янінням, усвідомлюючи те, що температура повітря ззовні становить нижче нуль градусів по Цельсію, винесли його із приміщення будинку на подвір`я, де залишили при несприятливих погодних умовах, пов`язаних з низькою температурою навколишнього середовища, а самі повернулися в приміщення житлового будинку вживати спиртні напої.
Внаслідок зазначених дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за попередньою змовою поставили потерпілого ОСОБА_15 у небезпечний для життя стан, при цьому, маючи таку можливість, не надали йому допомогу, не повідомили нікому про це, не доставили потерпілого до найближчого лікувального закладу, не звернулися за кваліфікованою, спеціалізованою медичною допомогою, не вжили інших заходів, спрямованих на врятування життя, що спричинило його смерть, яка згідно висновку експерта № 145 від 28 січня 2022 року наступила від загального переохолодження тіла.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 змінити та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, в решті вирок залишити без змін.
Вважає, що призначене обвинуваченому покарання за ч.3 ст.135 КК України не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
Зазначає, що суд при призначенні покарання не звернув уваги на усі дані про особу обвинуваченого, встановлені в судовому засіданні, а це вчинення правопорушення вперше, раніше ОСОБА_8 ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності не притягувався.
Звертає увагу, що обвинувачений фактично з`явився з зізнанням та активно сприяв розкриттю злочину.
Апелянт вважає, що суд не взяв до уваги поведінку винного після вчинення діяння, а саме те, що, виявивши відсутність ознак життя у потерпілого, обвинувачений разом із ОСОБА_9 викликав карету швидкої допомоги, повідомив місцевого фельдшера, повідомив правоохоронні органи.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав та щиро розкаявся, висловлює жаль з приводу вчиненого, просить вибачення у потерпілої - матері загиблого та бажає відшкодувати заподіяну потерпілій моральну шкоду. Зазначає, що потерпіла претензій до нього не пред`явила та не наполягала на призначенні суворої міри покарання.
Апелянт вказує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає із матір`ю, під час досудового розслідування розповів про спосіб вчинення злочину та обставини злочину.
Обвинувачений ОСОБА_9 вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року не оскаржує.
В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду в суді першої інстанції жодного разу не звернувся із вибаченнями до потерпілої чи пропозицією щодо відшкодування моральної або матеріальної шкоди. Вважає його дії щодо сприяння слідству були зумовлені виключно з мотивів необхідності пом`якшення для себе покарання, а не результатом скоєного та його непоправних наслідків. Тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_8 , в судових дебатах його захисника ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах представника потерпілої-адвоката ОСОБА_7 , прокурора, які заперечили апеляційну скаргу, вважають вирок суду законним, обґрунтованим, просять його залишити без змін, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_9 , який відношення до апеляційної скарги не висловив, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 слід залишити без задоволення з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація його дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував, що воно має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.
Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення цієї особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого діяння, конкретні обставини провадження, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини, наслідком якого є смерть потерпілого ОСОБА_17 , врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання та, беручи до уваги обтяжуючі покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та групою осіб за попередньою змовою, вірно призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч.3 ст. 135 КК України.
Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Наведені в апеляційні скарзі доводи про наявність пом`якшуючих обставин, не дають підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Так, за змістом ч.1 ст.75 КК України звільнення від відбування покарання можливе із урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, на підставі яких суд може дійти до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Суд першої інстанції вірно врахував, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, наслідком якого є смерть людини. При цьому потерпіла сторона посилається на відсутність розкаяння обвинуваченого, який шкоди не відшкодував та вибачення в неї не просив.
З урахуванням усіх обставин справи, даних про особу винного, а також пом`якшуючих обставин, на які апелянти посилаються в апеляційній скарзі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства.
Наведені в апеляційній скарзі апелянта доводи про те, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого і за своїм видом є суворим, не впливають на відповідність призначеного покарання.
За таких обставин, вирок суду є обґрунтованим і законним та підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді