Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/669/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олевськ Коростенського району Житомирської області скаргу ОСОБА_4
на постанову від 28.09.2022 року дізнавача ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000007 від 12.01.2022 року за ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до Олевського районного суду Житомирської області зі скаргою на постанову від 28.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000007 від 12.01.2022 року за ч.1 ст. 185 КК України. В обґрунтування даної скарги зазначено, що 29.10.2021 року ОСОБА_4 поїхав у м.Житомир, де перебував цілий день, та по приїзду додому виявив у будинку по АДРЕСА_1 , відсутність речей, а саме: все взуття та верхній одяг, які знаходились в прихожій, всі засоби гігієни, пральна машина «LG» -7кг, холодильник «LG» сірого кольору, вмонтована духова шафа, мікрохвильова піч «LG», кухонний комбайн « BRAUN», телевізор« LG», ноубук « ACER», фотоапарат «SAMSUNG», майже весь посуд, флеш-карта на один терабайт, а також власні заощадження заявника в сумі 5000 доларів США, грошові кошти в сумі 450 грн. з сувенірної картини, 2 дитячі парти з усім шкільним приладдям, одне двохярусне ліжко з матрацами, шафа-купе з постільною білизною в кількості 7 шт., ковдрами в кількості 3 шт., рушники в кількості 10 шт., ліжко з матрацом , 2 приліжкові тумби та туалетний стіл з дзеркалом, власні документи заявника (трудова книжка, дипломи про закінчення навчання, водійські права на трактор, домова книга, чеки на придбання меблів та побутової техніки, разом із книжечками-інструкціями до всієї побутової техніки). Винною в крадіжці майна за ч.1 ст. 185 КК України заявник вважає колишню дружину - ОСОБА_5 .
12.01.2022 року за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000007.
Однак, вважає, що слідчі дії проводилися по справі недбало, не проаналізовано пояснення всіх свідків неправомірного вилучення майна та обставини викрадення майна у заявника. Тому просить скасувати постанову від 28.09.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000007 від 12.01.2022 року за ч.1 ст. 185 КК України і направити матеріали до ВП №2 Коростенського РУП ГУНП для продовження досудового розслідування.

Заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, крім того додав, що в нього були грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, наявність яких може підтвердити племінник, проте письмових документів стосовно належності заявнику вказаних коштів не має, оскільки колишня дружина ОСОБА_5 забрала документи, майно, зазначене в скарзі, придбане за кошти його батьків, підтвердження про покупки якого також викрала колишня дружина, з якою спільно проживали у шлюбі з 2010 по 2021 рік. При цьому скаржник не заперечував, що майно, набуте за час спільного проживання, належить обом членам подружжя, а також не надав жодних належних доказів, які б підтверджували належність такого майна йому особисто на праві приватної власності, та, крім того не підтвердив доказами свої доводи про те, що скаржник особисто за свої кошти купував майно, яке він вважає викраденим з його помешкання.
Дізнавач сектору дізнання ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, так як постанова від 28.09.2022 про закриття кримінального провадження № 0000007 від 12.01.2022 року за ч.1 ст. 185 КК України винесена відповідно до норм чинного законодавства, оскільки, в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, а слідчі дії виконані в повному обсязі. Крім того зазначила, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були також допитані, проте надані ними свідчення виявилися малозмістовними та такими, що не дають можливість підтвердити належність вказаного в постанові майна скаржнику ОСОБА_4 .
Дослідивши матеріали скарги, - слідчий суддя приходить висновку про наступне.
ОСОБА_4 звернувся до Олевського районного суду Житомирської області із скаргою на постанову від 28.09.2022 року дізнавача ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000007 від 12.01.2022 року за ч.1 ст. 185 КК України, згідно якої 29.10.2021 колишньою дружиною ОСОБА_4 - ОСОБА_5 з будинку по АДРЕСА_1 , в період часу з 06:00 год. по 23:40 год. винесено спільно нажите майно подружжя, чим заподіяла ОСОБА_4 матеріального збитку.
12.01.2022 року за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за №0000007.
Свою постанову дізнавач мотивувала тим, що в ході досудового розслідування в період часу з 31.07.2010 року по 30.03.2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 30.03.2021 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 було розірвано рішенням Олевського районного суду по справі № 287/131/21.
За час спільного проживання сім`я ОСОБА_12 вела спільний побут та і набула майно. Згідно зі ст.60,61 Сімейного кодексу (СК) України набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку доходу.
Кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
В ході допиту потерпілого ОСОБА_4 , останній зазначив, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала сім`я ОСОБА_12 , на праві власності належить йому відповідно до документів. А також дана квартира перейшла йому в спадщину від його покійної матері ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.07.2019 року. В зазначеному свідоцтві вказано, що спадщина складається з приватизованої чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 . Квартира складається з: кімната пл. 16,9 кв.м., кімната гіл. 5,9 кв.м., кімната пл. 7,7 кв.м., кімната пл. 9,7 кв.м., кухня пл. 9,4 кв.м., коридор пл.4,4 кв.м., в/б шафа пл. 0,6 кв.м. Будь-яких відомостей про капітальний ремонт в квартирі, меблі та побутову техніку не вказано.
29.10.2021 року потерпілий ОСОБА_4 поїхав до м. Житомир, де перебував цілий день та по приїзду додому виявив в квартирі відсутність речей, а саме: все взуття та верхній одяг, які знаходилися в прихожій, всі засоби гігієни, пральна машина LG 7кг, холодильник LG сірого кольору, вмонтована духова шафа, мікрохвильова піч LG білого кольору, кухонний комбайн Braun, посуд, телевізор LG, заощадження в сумі 5000 доларів США, грошові кошти в сумі 450 грн. з сувенірної картини, 2 дитячі парти з усім шкільним приладдям, одне двохярусне ліжко з матрацами, шафа-купе з постільною білизною в кількості 7 шт., ковдрами в кількості 3-х штук, рушник в кількості 10 шт., ліжко з матрацом, 2 приліжкові тумби та туалетний стіл із дзеркалом, документи (трудова книжка, дипломи, про закінчення навчання, водійські права на трактор, домова книга, чеки на придбання меблів та побутової техніки, цифровий фотоапарат «SAMSUNG», ноутбук марки «ACER Е-1-5316».
В ході допиту свідка ОСОБА_5 , колишньої дружини ОСОБА_4 , яка на даний час проживає разом зі своїми дітьми в матері ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , остання зазначила, що 29.10.2021 року вона попросила допомоги у матері та брата, щоб вони допомогли їй перевезти її речі, які до того часу вона вже зібрала. ОСОБА_13 зазначила, що вона забрала: пральну машинку LG 7 кг, холодильник LG сірого кольору, телевізор LG, духову шафу, мікрохвильову піч, кухонний комбайн Braun (який був подарований колишнім чоловіком ОСОБА_15 ), посуд (весь посуд був подарований на свята, а частину посуду, була придбана спільні гроші), будь-яких грошових коштів в будинку не було, так як в період неприязних відносин з ОСОБА_16 , останній забрав всі грошові кошти та виніс з квартири не відомо куди; одне двоярусне дитяче ліжко (яке ОСОБА_17 та, ОСОБА_16 придбали у 2017 році дітям за спільні кошти); дві парти для навчання дітям; особисті засоби гігієни; одяг та взуття своє та дитяче; гарнітур спальній (ліжко, комод, тумба та шкаф), грошові кошти на який давала мати ОСОБА_18 , при переїзді у дану квартиру ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_13 також зазначила, що будь-яких документів з собою не забирала, так як вони їй не потрібні. Зі слів ОСОБА_17 вся побутова техніка, яку вона забрала, була придбана та подарована їй матір`ю ОСОБА_14 , що підтверджується наявними у неї документами на техніку та допитом матері ОСОБА_14 . Тобто речей, які б належали ОСОБА_4 його колишня дружина ОСОБА_5 не забирала та не викрадала. ОСОБА_5 забрала лише те, що належить їй на праві власності (спільно нажите майно). Зі слів ОСОБА_5 дану квартиру їм подарували батьки ОСОБА_16 у день весілля, але він юридично оформив її на себе, а вона лише там приписана. На момент дарування у квартирі нічого не було, навіть підлоги. До 2019 року ОСОБА_19 та ОСОБА_13 проживали в будинку батьків ОСОБА_17 та винаймали квартиру, а в той час своїй квартирі робили ремонт. Також в ході допиту ОСОБА_17 пояснила, що в той час, коли її мати купувала їй побутову техніку, то ОСОБА_16 в цей час збирав грошові кошти на ремонт у їхній кватирі. Будь-якого пошкодження ремонту та майна в даній квартирі нею здійснено не було. На ремонт гроші витрачали спільні, які заробляв ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , крім того ОСОБА_14 також неодноразово допомагала їм та давала кошти на ремонт. Слова ОСОБА_5 , з приводу того, що квартира була порожня та у ній нічого не було, навіть підлоги підтверджується допитом сусідів.
В ході допиту в якості свідка гр. ОСОБА_20 ОСОБА_21 , останній зазначив, що в користуванні має вантажопасажирський автомобіль марки «Газель 2705» д.н.з. НОМЕР_1 , який використовує для власних потреб. 29.10.2021 року до його на мобільний телефон зателефонувала місцева жителька м. Олевськ - ОСОБА_5 та запитала, чи зможе він перевезти її речі з одного будинку до іншого. На дане прохання ОСОБА_22 погодився та допоміг перевезти речі. Також в ході перевезення ОСОБА_5 попросила ОСОБА_22 допомогти завантажити речі на автомобіль, які вона вже склала у коридорі квартири, що останній і зробив. В ході допиту ОСОБА_22 зазначив, що будь-яких речей він не брав, а тільки допомагав у перевезенні.
Також в ході проведення досудового розслідування, було отримано відповідь на запит Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, в якому зазначено, що брат ОСОБА_5 - ОСОБА_23 14.01.2022 року о 14:29 год. перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Ужгород» та з того часу в Україну не повертався.
Згідно ст.69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Разом з тим, врегулювання питання щодо розподілу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя вирішується в добровільному або судовому порядку. На праві спільної сумісної власності вважається майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке належить дружині та чоловікові незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також об`єктами спільної сумісної вважаються прибутки, отримані кожним з подружжя.
У постанові дізнавач вказує на те, що в діях ОСОБА_5 відсутній прямий умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), тобто за даних обставин має місце відсутність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, що означає відсутність складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частиною 5 статті 110 КПК України передбачені вимоги до постанови слідчого, яка зокрема повинна містити мотивувальну частину, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст.284 КПК України, згідно з якою кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.
Так, характер внесених до ЄРДР відомостей, що зазначені вище визначають межі та обсяг досудового розслідування вказаного кримінального провадження, тобто визначають обсяг необхідних та достатніх слідчих та процесуальних дій, які слід вчинити для здійснення однієї з дій, передбачених ст.283 КПК України.
При цьому, згідно зі ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.
Таким чином, суд погоджується з висновками дізнавача, вказаними у постанові від 28.09.2022 року, а саме, що в діях ОСОБА_5 відсутній прямий умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), тобто за даних обставин має місце відсутність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, що означає відсутність складу кримінального правопорушення.
Дізнавач допитала, але в постанові не аналізувала показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , так як вони дійсно пояснили, що потерпілий в їх присутності придбав спірне майно, але за чиї кошти вони не знали, тобто не змогли сказати, кому належить спірне майно.
Крім того, слідство не аналізувало відеоматеріали на флеш-карті, так як потерпілий ОСОБА_4 не надавав ці докази у період дізнання, тим більше, що відео доводить - хто і як вилучив майно з місця проживання сім?ї скаржника, а ці обставини з`ясовано в процесі дізнання в достатній мірі.
При цьому, суд керується висновками, яких дійшов Конституціний суд України у рішенні у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України №1-31/2011 від 20 жовтня 2011 року, відповідно до якого в аспекті конституційного подання щодо суб`єктів одержання доказів у кримінальній справі в результаті здійснення
оперативно-розшукової діяльності положення першого речення частини третьої статті 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України „Про оперативно-розшукову діяльність, особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Зважаючи на викладене, висновок органу досудового розслідування в особі дізнавача СД ВП №2 РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах діючого законодавства.
На підставі досліджених матеріалів кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, на думку скаржника, є його власною оцінкою, яка ґрунтується на власних міркуваннях.
Отже, з огляду на наведене, на думку слідчого судді, дізнавачем при розслідуванні кримінального провадження, в розумінні ст.9 КПК України, виконано достатній обсяг слідчих та процесуальних дій, які дозволили їй прийняти рішення про закриття провадження, яке є законним та обґрунтованим, а тому, скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд виходить, також, з того, що всі доводи скарги ОСОБА_4 зводяться лише до його припущень з приводу не достатнього обсягу проведених досудових дій, при тому, що в скарзі та в судовому засіданні не було зазначено переконливих тверджень щодо необхідності проведення тих чи інших слідчих чи процесуальних дій в межах цього провадження, які мали б суттєве значення для правильного вирішення справи, спростовували наявність цивільно-правового спору, що виник в результаті конфлікту між колишніми чоловіком та дружиною, а досудовим розслідуванням факт вчинення кримінального правопорушення не підтвердився. Суд звертає увагу, що справа насичена не доказами, а скаргами ОСОБА_4 .
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова дізнанавача ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 28.09.2022 року є законною та обґрунтованою, а в задоволенні скарги необхідно відмовити так як матеріали закритого кримінального провадження не містять жодних ознак злочинної діяльності осіб.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову від 28.09.2022 року дізнавача відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000007 від 12.01.2022 року за ч.1 ст. 185 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Олевський районний суд Житомирської області, а заявником в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1