Номер провадження: 11-кп/813/2026/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000159 за апеляційною скаргою прокурора Одеської обласної прокуратури на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Встановлені судом обставини
03.08.2022 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ОСОБА_7 . ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт. Після чого ОСОБА_7 діючи з мотивів особистих неприязних відносин у ході раніше виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_8 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, наніс один удар рукою в область грудної клітини ОСОБА_8 , після чого наніс декілька ударів дерев`яною рукояткою в область тулуба. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 наступне тілесне ушкодження: синці в лівій скроневій ділянці, в проекції лівого плечового суглобу, на бічній поверхні грудної клітки зліва, в правій поперековій ділянці, садна в проекції тільної поверхні правої стопи. Зазначені ушкодження мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше, як шість днів і згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Свої доводи мотивує тим, що, обвинуваченому призначено покарання, яке не відповідає вимогам ст.61 КК України, оскільки встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент ухвалення вироку досяг 71 - річного віку, тобто досяг пенсійного віку. Посилаючись на зміст положень, визначених ч.3 ст.61 КК України прокурор зауважує про те, що ОСОБА_7 призначено покарання, яке не застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку.
Просить змінити вирок суду першої інстанції, виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт та призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст.125 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.1 ст.382 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.394 КПК України апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.
Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що сторони надали згоду на розгляд справи у спрощеному порядку, їм роз`яснено положення ч.2 ст.302 КПК України про позбавлення права оскаржувати вирок суду з підстав розгляду провадження за їх відсутності, не дослідження доказів у судовому засідання або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Водночас, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність належить змінити з таких підстав.
За приписами ч.3 ст.56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
Як убачається з матеріалів провадження, обвинувачений народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент ухвалення вироку досяг 71-річного віку, тобто є особою пенсійного віку у відповідності до положень ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином встановлено, що судом першої інстанції під час призначення покарання невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не прийнято до уваги положення ч.3 ст.56 КК України і призначено ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, яке до осіб пенсійного віку не застосовується.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни вироку суду щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання з визначенням покарання у виді штрафу, а саме в мотивувальній частині щодо можливості призначення покарання у виді громадських робіт та в резолютивній частині на підставі п.4 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409 КК України, що не погіршує становище обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, зважаючи на доводи сторони обвинувачення, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, оскільки апелянт обґрунтовує апеляційні вимоги посиланням на зміст ч.3 ст.61 КК України, якою не регламентовано порядок призначення покарання у виді громадських робіт та підстави, за яких таке покарання не призначається.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст. 404, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 в мотивувальній та резолютивній частині змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
У решті вирок суду першої інстанції щодо нього - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4