Справа № 481/1588/20
Провадж.№ 1-р/481/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Новий Буг, Миколаївської області заяву начальника Державної Установи " Новобузький виправний центр (№ 103)" про роз`яснення вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

Встановив:

10.08.2022 року на електронну адресу суду надійшов лист з ДУ «Новобузький виправний центр №103» про надання роз`яснення стосовно необхідності відбування покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.02.2021 року.

Зокрема в листі зазначено, що 25.02.2021 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було засуджено ОСОБА_4 за ч.1 ст.119 КК України до 04 років обмеження волі. Відбуваючи покарання у виправному центрі щодо засудженого було відкрито інше кримінальне провадження за ч.2 ст.390 КК України в рамках якого слідчим суддею було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яку останній вніс та його було звільнено з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». Після звільнення ОСОБА_4 направився до місця свого проживання.

З огляду на вищевказане начальник ДУ «Новобузький виправний центр №103» звертається до суду з проханням надати роз`яснення стосовно необхідності відбування покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.02.2021 року.

Учасники справи до суду не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про те їх неявка не є перешкодою розгляду клопотання.

Перевіривши доводи клопотання, суд вважає, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1, 2. ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, що забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у рамках відповідних судових процедур.

Статтею 380 КПК України визначено можливість судом надання роз`яснення судового рішення, зокрема, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Представник ДУ «Новобузький виправний центр №103» звернувся з проханням про надання роз`яснення стосовно необхідності відбування покарання особою у виді обмеження волі призначеного за вироком суду, тобто фактично просить роз`яснити порядок (необхідність) виконання вироку суду що набрав законної сили, що не входить до компетенції суду.

Разом з тим, суд вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Крім того ч.2 ст.21 КПК України визначено, що Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили впорядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Так статтею 202 КПК України визначено порядок звільнення особи з-під варти, зокрема ч.4ст.202 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст. 16КВК України , покарання у виді обмеження волі стосовно осіб, засуджених за кримінальні проступки та нетяжкі злочини, а також засуджених, яким даний вид покарання призначено відповідно до статей 82, 389 Кримінального кодексу України виконують виправні центри.

Частиною 1 ст.57 КВК України визначено порядок направлення засуджених до обмеження волі для відбування покарання, та зазначено, що особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Разом з тим відповідно до ч.4ст.59 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, зобов`язані постійно знаходитися в межах виправного центру під наглядом, а залишати його межі лише за спеціальним дозволом адміністрації цього центр.

Що ж до підстав звільнення від відбування покарання, то вони передбачені ст. 152 КВК України, відповідно до якої підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Ст. 537 КПК України містить вичерпний перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вирів.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки вирок суду є ясним, повним та зрозумілим, містить чіткий та зрозумілий висновок по суті предмету судового розгляду, його текст не викликає складності для розуміння та розширеному тлумаченню шляхом роз`яснення або його зміни не потребує, тому клопотання начальника державної установи задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 374,537,539 КПК України, суд,

Постановив:

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Новобузький виправний центр (№ 103)» про роз`яснення вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.02.2021 рокувідносно ОСОБА_4 , засудженого за ч.1 ст. 119 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя