Справа № 129/943/19
Провадження по справі № 1-кп/129/96/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" листопада 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000190 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого: 1) 27.04.2020 р. вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з іспитовим строком два роки; 2) 29.10.2021 р. вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст. 289,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці, - в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, -
установив:
ОСОБА_4 10.05.2017 р. по 04.12.2018 р. уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 у званні солдата на посаду телефоніста лінійного наглядача відділення управління взводу управління бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ; 22.04.2018 р. близько 2 год. в дворі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 побачив належний ОСОБА_5 автомобіль марки «ВАЗ-21061» бежевого кольору, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , з метою використати транспортний засіб для власних потреб, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до цього автомобіля та незаконно заволодів ним, за допомогою власної викрутки відчинив водійські двері зазначеного автомобіля, сів до його салону та у подальшому, діючи з корисливих мотивів, з метою початку руху автомобіля, вирвав контакти двигуна запалення, з`єднав їх, тим самим запустивши двигун зазначеного автомобіля та у подальшому поїхав за визначеним ним маршрутом; своїми незаконними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 шкоду на суму 25440 грн.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Вину визнав повністю, каявся і дав суду показання про те, що він 22.04.2018 р. близько 2 год. в дворі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 побачив належний ОСОБА_5 автомобіль марки «ВАЗ-21061» бежевого кольору, з метою використати транспортний засіб для власних потреб, умисно, з корисливих мотивів, він підійшов до цього автомобіля та незаконно заволодів ним, за допомогою власної викрутки відчинив водійські двері зазначеного автомобіля, сів до його салону та у подальшому, діючи з корисливих мотивів, з метою початку руху автомобіля, вирвав контакти двигуна запалення, з`єднав їх, тим самим запустивши двигун зазначеного автомобіля та у подальшому поїхав до своєї дівчини, з вартістю автомобіля, установленою експертом, згоден.
Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій просив кримінальне провадження розглядати у його відсутність, матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 не має, просить покарати його на розсуд суду (а.с.65).
З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, ОСОБА_4 роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Поряд із зазначеним суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінального правопорушення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання, активне сприяння досудовому слідству й суду у встановлені фактичних обставин справи, також суд враховує особу ОСОБА_4 , який за місцем проходження військової служби характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів; поряд з цим суд враховує, що скоєний ОСОБА_4 нетяжкий злочин стосовно ст. 12 КК України, а також прохання потерпілого ОСОБА_5 призначити ОСОБА_4 покарання на розсуд суду.
За таких обставин суд визнає, що виправити і запобігти скоєнню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень можливо за умови ізоляції його від суспільства, призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням правил ч. 4 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі з урахуванням покарання, призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29.10.2021 р., шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Стягненню з ОСОБА_4 на користь держави підлягають витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 9 від 11.01.2019 р. вартістю 572,00 грн. на підставі ч.2 ст. 124 КПК України.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. 369,370,371,373,374 КПК України, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за цим вироком та покаранням, призначеним вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29.10.2021, i визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
У строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29.10.2021 р., з 30.07.2021 р. по день ухвалення цього вироку, тобто по 23 листопада 2022 р.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 23 листопада 2022 р.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ-21061» бежевого кольору, дві металевих таблички д.н.з. НОМЕР_2 , акустичну полку з двома колонками, магнітолу марки «Pioneer», автомобільну шину «Rosava» в зборі із залізним диском - залишити власнику ОСОБА_5 .
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 572,00 грн. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов не заявлявся.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Суддя: