Номер провадження 1-кс/756/87/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі представників

цивільного позивача адвоката - ОСОБА_3 ,

цивільного відповідача адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання представника цивільного позивача ТОВ «Фрешпак Груп» адвоката ОСОБА_3 про накладення арешту на майно підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000355 від 16 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Представник цивільного позивача ТОВ «Фрешпак Груп» адвокат ОСОБА_3 26 грудня 2022 року звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваної в кримінальному провадженні № 0000355 від 16 лютого 2022 року, в якому просив: накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , зокрема садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 154,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14; заборонити державним реєстраторам та особам, у повноваженим на функції державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності, зміни власників, зміни форми власності нерухомого та рухомого майна, а саме: садового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 154,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що кримінальне провадження 0000355 здійснюється за фактом зловживання ОСОБА_5 своїм службовим становищем та заволодінням грошовими коштами ТОВ «Фрешпак Груп». 17 лютого 2022 року товариство визнано потерпілим у кримінальному провадженні, скоєним кримінальним правопорушенням йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 16608892,91 грн. Зазначав, що 17 листопада 2022 року ним подано цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином в сумі 16608892,91 грн. З наведених підстав та відповідно до вимог ч.1 ст.170, п.4 ч.2 ст.170 КПК України звертається з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В судовому засіданні представник цивільного позивача ТОВ «Фрешпак Груп» адвокат ОСОБА_3 підтримав подане клопотання з підстав та мотивів викладених у ньому.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що вже двічі слідчими суддями відмовлялось в задоволенні клопотання про накладення арешт на майно підозрюваної та долучив відповідні ухвали слідчих суддів. Звернув увагу про відсутність в пред`явленій підозрі визначеного обсягу завданих майнових збитків. Також пояснив, що ОСОБА_5 проживає в будинку, на який представник цивільного позивача просить накласти арешт.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку. Прокурор надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання за його відсутності. Крім того, прокурором було надано копію висновку експерта від 20 жовтня 2022 року за результатами судової економічної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні 0000355.

Вислухавши думку представників цивільного позивача та цивільного відповідача, дослідивши клопотання про накладення арешту на майно, матеріали подані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання з огляду на наступне.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 16 лютого 2022 року внесено відомості до реєстру про порушення кримінального провадження № 0000355 за кваліфікацією ч. 2 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України.

17 лютого 2022 року ТОВ «Фрешпак Груп» визнано потерпілим в кримінальному провадженні за № 0000355 від 16 лютого 2022 року.

28 жовтня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст.191 КК України.

17 листопада 2022 року ТОВ «Фрешпак Груп» подано цивільний позов про відшкодування шкоди, в якому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду завданої злочином у сумі 16 608 892,91 грн.

Також слідчим суддею досліджено висновок, складений 20 жовтня 2022 року експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СУ-19/111-22/37913-ЕК, яким визначений розмір матеріальної шкоди, завданої ТОВ «Фрешпак Груп» в сумі 16584346,98 грн.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набранням судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

За приписами ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором , а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 належить на праві власності майно: садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 154,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14; квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 61,50 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33019012; квартира АДРЕСА_3 .

Слідчим суддею досліджено наданий представником ТОВ «Фрешпак-Груп» звіт ТОВ «Експерт-Альянс» від 13 січня 2023 року оцінки вартості об`єкту нерухомого майна: двоповерхового садового будинку АДРЕСА_4 . Згідно поданого звіту вартість дослідженого об`єкту нерухомого майна становить 1056700 грн.

На підставі досліджених матеріалів, слідчий суддя дійшла висновку, що представник цивільного позивача, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт майна, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 . За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами встановлено, що накладення арешту на майно підозрюваної вартість якого визначена у розмірі 1056700 грн. є співмірним з розміром завданої шкоди 16584346,98 грн, та забезпечить виконання рішення суду в разі повного або часткового задоволення цивільного позову, що відповідає принципу пропорційності та співмірності втручання в особисті права особи із завданням кримінального провадження.

Заперечення сторони захисту, щодо порушення права ОСОБА_5 на житло, слідчий суддя вважає неприйнятними. В клопотанні цивільного позивача порушується питання лише накладення арешту на майно шляхом заборони його відчуження (розпорядження), що жодним чином не впливає на право власника користуватися для власного проживання та проживання членів її родини. Окрім того. За відомостями реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 на праві власності належить й інші об`єкти нерухомого майна житлового фонду, що забезпечить їй місце для проживання.

Між тим, на переконання суду заборона державним реєстраторам та особам, у повноваженим на функції державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності, зміни власників, зміни форми власності нерухомого та рухомого майна в даному випадку є недоцільною, оскільки саме по собі накладення арешту на майно позбавляє державних реєстраторів права вчиняти будь-які дії, щодо об`єкту нерухомого майна, тому подане клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання представника цивільного позивача ТОВ «Фрешпак Груп» адвоката ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 154,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14, шляхом заборони відчуження та розпорядження.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити представнику ТОВ «Фрешпарк Груп» не пізніше наступного робочого дня після її постановлення та надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.

Виконання ухвали покласти на представника ТОВ «Фрешпак Груп».

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 17 січня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1