Справа № 308/2428/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000297, відомості про яке 08.02.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали означеного клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у якому він просить слідчого суддю накласти арешт на тимчасово вилучені речі під час проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, вул.Гагаріна, 10 «а», а саме на:

- куртку утеплену польову, піксельного окрасу, розміром 50-4;

- металевий ланцюжок жовтого кольору, з маркуванням «ХР»;

- металевий жетон з гравіруванням « ОСОБА_4 » ІНФОРМАЦІЯ_1 , О(1) RH + Чоп Прикордонний загін 94»;

- банківську карту банку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ;

- візитницю чорного кольору зі штучної шкіри;

- мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_2 .

Внесене клопотання обґрунтоване тим, що 07.02.2023 о 20 год. 00 хв. надійшла заява до чергової частини Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про те, що 06.02.2023 приблизно о 01:00 год., перебуваючи за адресою: м.Ужгород, вул.Капушанська, невідомі особи діючи умисно, таємно, у період воєнного стану, здійснили крадіжку бушлату, який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешк.: АДРЕСА_1 ), всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 2000 гривень, мобільний телефон, та документи.

09.02.2023 в ході огляду місця події за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 10 «а», гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав працівникам поліції:

- куртку утеплену польову, піксельного окрасу, розміром 50-4;

- металевий ланцюжок жовтого кольору, з маркуванням «ХР»;

- металевий жетон з гравіруванням « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , О(1) RH + Чоп Прикордонний загін 94»;

- банківську карту банку AT КБ «ПриватБанк» .№ НОМЕР_1 ;

- візитницю чорного кольору зі штучної шкіри;

- мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_2 .

Вважаючи, що перелічені речі могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, слідчий визнала їх речовими доказом.

Відтак, на переконання прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів та для забезпечення можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій необхідно накласти арешт на відповідне майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, однак подав заяву в якій клопотання підтримав та просив розглянути у його відсутності. У зв`язку із скороченими термінами розгляду даної категорії клопотань та відсутністю перешкод розгляду клопотання у відсутності власника, слідчий суддя розглядає таке у відсутності сторін.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заявленого клопотання по суті, слідчий суддя встановив таке.

Відповідно до витягу з ЄРДР №0000297від 07.02.2023 підтверджено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у межах вищевказаного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Також зі змісту згаданого витягу вбачається, що внесення відомостей про вчинення кримінальне правопорушення зумовлене тим, що07.02.2023 о 20 год. 00 хв. надійшла заява до чергової частини Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про те, що 06.02.2023 приблизно о 01:00 год., перебуваючи за адресою: м.Ужгород, вул.Капушанська, невідомі особи діючи умисно, таємно, у період воєнного стану, здійснили крадіжку бушлату, який належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешк.: АДРЕСА_1 ), всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 2000 гривень, мобільний телефон, та документи.Вказане органом досудового розслідування попередньо кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.02.2023 підтверджується факт звернення ОСОБА_4 до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області у зв`язку з тим, що 06.02.2023 невідома особа вкрала у нього військовий бушлат, у якому були грошові кошти близько 2000 грн, мобільний телефон, військовий квиток та банківська картка.

Згідно із заявою б/н від 09.02.2023 громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав працівникам поліції:

- куртку утеплену польову, піксельного окрасу, розміром 50-4;

- металевий ланцюжок жовтого кольору, з маркуванням «ХР»;

- металевий жетон з гравіруванням « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , О(1) RH + Чоп Прикордонний загін 94»;

- банківську карту банку AT КБ «ПриватБанк» .№ НОМЕР_1 ;

- візитницю чорного кольору, зі штучної шкіри;

- мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_2 .

Факт добровільної видачі громадянином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 перелічених предметів та їх упакування до спец пакетів зафіксовано протоколом огляду місця події б/н від 09.02.2023.

У подальшому згадані предмети визнані речовими доказами на підставі постанови старшого слідчого, за пунктом 2 якої прийнято рішення передати означені речові докази на зберігання потерпілому ОСОБА_4 на відповідальне зберігання після проведення необхідних слідчих дій.

Виходячи з наявності підстав для накладення арешту на майно, прокурор звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя виходив із такого.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший частини 3 статті 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За правилами ч.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Разом із тим, слідчий суддя звертає увагу на таке.

За приписами ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.100 КПК України)

Правова природа «отримання» доказів, на відміну від «витребування», є іншою, оскільки отримання полягає у прийманні того, що надсилається, надається або вручається, тобто при отриманні особа передає, надає, представляє матеріали слідчому чи прокурору добровільно. При цьому таке передання матеріалів може здійснюватися як з ініціативи особи, так і на запит сторони обвинувачення. Визначальним у даному аспекті є саме ознака добровільності такого передання.

Доцільно зауважити про те, що за правилами ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зміст цитованої норми дозволяє стверджувати про те, що вилучення майна здійснюється поза волею їх власника (володільця).

З фактичних обставин слідує, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав працівникам поліції ті речі, про накладенні арешту на які звернувся прокурор.

Інакше кажучи, ОСОБА_5 , маючи можливість і надалі зберігати куртку утеплену польову, піксельного окрасу, розміром 50-4; металевий ланцюжок жовтого кольору, з маркуванням «ХР»; металевий жетон з гравіруванням « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , О(1) RH + Чоп Прикордонний загін 94»; банківську карту банку AT КБ «ПриватБанк» .№ НОМЕР_1 ; візитницю чорного кольору, зі штучної шкіри; мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі білого кольору, імеі: НОМЕР_2 , за власним бажанням передав їх органу поліції.

Таким чином, підстава на основі якої орган досудового розслідування здобув перелічені предмети, про арешт яких просить прокурор, є саме добровільне надання їх ОСОБА_5 , а не вилучення при проведенні огляду місця події.

Слідчий суддя повторно вказує на те, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Беручи до уваги добровільність видачі майна, про арешт якого просить прокурор, а також враховуючи той факт, що згідно з постановою про визнання згаданих вище предметів речовими доказами, останні ухвалено передати ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, слідчий суддя констатує, що прокурором не обґрунтовано наявності достатніх ризиків, що є підставою для застосування арешту.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення на наведено аргументів на підтвердження того, що задоволення досліджуваного клопотання призведе до виконання завдань арешту майна.

Окрім цього, варто зазначити про те, що у відповідності до частини 5 статті 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Із урахуванням викладеного, слідчий суддя зауважує, що накладення арешту буде пропорційним обмеженням права власності.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись статтями 22, 170-174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1