Справа № 484/3464/22
Провадження № 1-кп/484/108/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2023 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області об`єднані кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0000543, 0000415 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІДПН: НОМЕР_1 , уродженця с. Червонокостянтинівка Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні осіб не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою - АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.11.2020 року ОСОБА_3 укладено з Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_3 , контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 162-РС (по особовому складу) від 10.11.2020 ОСОБА_3 призначено на посаду механіка ремонтного відділення автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_3 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення, з присвоєнням первинного військового звання «солдат».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 10.11.2020, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

В ході проходження військової служби, наказом № 52-РС від 17.09.2021 (по особовому складу) командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_3 було призначено на посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), а згідно наказу № 214 від 27.10.2021 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 з 27.10.2021 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу № 64/2022 від 24.02.2022«Про введення воєнного стану в Україні» на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в Україні воєнний стан та порядок проходження служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу нез`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до вимог ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

24.06.2022 року після виписки з медичного закладу КНП «Первомайська центральна районна лікарня» Первомайської міської ради, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини, до 23.11.2022 року.

23.11.2022 року солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та заявив про себе, як про дійсного військовослужбовця військової служби за контрактом та вчинений ним злочин.

Таким чином своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 та Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 18.04.2022 № 259/2022 та Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 № 2212-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 18.04.2022 № 259/2022 та Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 342/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб.

Тобто, у період часу з 24.02.2022 до 25.08.2022 на території України було запроваджено та діяв воєнний стан.

Так, в умовах воєнного стану, 02.08.2022 року у вечірній час, ОСОБА_3 , перебував з дозволу власника - ОСОБА_7 у житловому будинку, розташованому на території садиби за адресою: АДРЕСА_2 (далі - садиба) де вживав спиртні напої з останнім. По завершенню вживання спиртних напоїв, за вказаних обставин, ОСОБА_7 пішов відпочивати.

В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке було розташоване у вказаному вище будинку та біля нього на території садиби. Так, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та його подальшого обернення на свою користь, маючи вільний доступ до вказаного вище будинку та садиби загалом, ОСОБА_3 , переконавшись, що його дії є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, викрав зі столу, розташованому у вказаному вище будинку мобільний телефон марки «2Е» моделі «Е180 2019» червоного кольору з серійним номером (S/N): НОМЕР_4 , з IMEI 1: НОМЕР_5 ; IMEI 2: НОМЕР_6 вартістю 350 грн, який належить ОСОБА_8 , тим самим вчинивши перше діяння продовжуваного кримінального правопорушення.

Продовжуючи дане кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 , реалізуючи вказаний вище умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу до земельної ділянки вказаної садиби, а також до різних господарських приміщень, що розташовані на території вказаної садиби, викрав звідти наступні речі, які на праві власності належать ОСОБА_8 : лопату совкову металеву з дерев`яним держаком, загальною довжиною 122 см вартістю 50 грн; сапу металеву з дерев`яним держаком, загальної довжиною 98 см вартістю 50 грн; граблі металеві з дерев`яним держаком, із загальною довжиною 110 см вартістю 50 грн; сапу металеву з дерев`яним держаком, із загальною довжиною 120 см вартістю 50 грн; рівень будівельний червоного кольору невідомої марки з довжино 40 см та шириною 6 см вартістю 60 грн; окуляри захисні пластикові з оправкою жовтого кольору вартістю 40 грн; металеву викрутку з пластиковою ручкою чорного кольору з загальною довжино 18 см вартістю 50 грн; металеві ножиці з пластиковою ручкою чорного кольору з загальною довжино 22 см вартістю 30 грн; вимірювальну рулетку у пластиковому корпусі чорно-жовтого кольору марки «Tanweer» з довжиною вимірювальної стрічки 5 м вартістю 25 грн; молоток металевий з дерев`яною ручкою невідомої марки загальною довжино 24 см вартістю 50 грн; обценьки металеві невідомої марки загальною довжино 25 см вартістю 50 грн; замок навісний металевий з розмірами 5 см на 7 см вартістю 40 грн; плоскогубці металеві з прорезиненими рукоятками марки «Intertool» з загальною довжиною 18 см вартістю 50 грн.; диск відрізний марки «Werk» з діаметром 14 см вартістю 15 грн. Тим самим ОСОБА_3 вчинив друге тотожне першому діяння, які об`єднані єдиним кримінально протиправним наміром.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив крадіжку чужого майна. Після чого ОСОБА_3 зник з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_8 на суму 960 грн. (дев`ятсот шістдесят грн.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Викладене цілком підтверджено в судовому засіданні поясненнями обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, підтвердив те, що дійсно будучи військовослужбовцем вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах воєнного стану, а крім того вчинив викрадення чужого майна та за умов та обставин, викладених вище. У скоєному щиро кається, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував повністю.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням проводити судовий розгляд справи у її відсутність, матеріальна шкода їй відшкодована, міру покарання обвинуваченому просили призначити на розсуд суду.

Крім визнання вини ОСОБА_3 його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України знайшла своє підтвердження у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.08.2022 року;

-протоколом огляду місця події з таблицею зображень до нього від 09.08.2022 року;

-заявою ОСОБА_3 про добровільну видачу працівникам поліції викраденого майна;

-протоколом огляду речей з таблицею зображень до нього від 10.08.2022 року ;

-вартість викраденого майна підтверджена висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №2376/22 від 06.09.2022 року;

-розпискою від 09.08.2022 року ОСОБА_8 підтверджено повернення їй викраденого майна.

Оцінивши у сукупності вищезазначені покази та письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України знайшла своє підтвердження та є доведеним, що ОСОБА_3 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Крім визнання вини ОСОБА_3 його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України знайшла своє підтвердження у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами, а саме:

-копією витягу з наказу № 214 від 27.10.2021 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_3 з 27.10.2021 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення;

-витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №158 від 23.06.2022 року про вибуття ОСОБА_3 до Первомайської ЦРЛ з 23.06.2022 року;

-копією рапорту командира 2 артилерійського дивізіону ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_9 про проведення службового розслідування від 25.06.2022 року;

-витягом з наказу №160 від 25.0.62022 року про призупинення виплати грошового забезпечення з 25.06.2022 року ОСОБА_3 ;

-копією витягу з наказу № 1091 від 25.06.2022 року тво командира військової частини НОМЕР_2 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення території лікувального закладу військовослужбовцем контрактної служби ОСОБА_3

-копією акту службового розслідування від 30.07.2022 року;

-копією наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №1335 від 30.07.2022 року про оголошення результату службово розслідування;

-повідомлення тво командира військової частини НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.08.2022 року №2896 про вчинення кримінального правопорушення;

-заявою ОСОБА_3 від 23.11.2022 року на адресу ТУ ДБР у м.Миколаєві, якою останній заявив про себе, як про дійсного військовослужбовця військової служби за контрактом та вчинений ним злочин.

Оцінивши у сукупності вищезазначені покази та письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України знайшла своє підтвердження та є доведеним, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах воєнного стану.

При визначенні виду й міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, характеризується задовільно, як за місцем проживання так і за місцем проходження військової служби, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди, наявність статусу учасника бойових дій у обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи, що останній вчинив тяжкі злочини, ставлення обвинуваченого до скоєного, який шкодує про те, що сталося, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, що дає підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 407 КК України, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 392-396 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 407 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;

за ч.4 ст. 185 КК України - у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис. ОСОБА_1