Справа № 461/325/23
Провадження № 1-кс/461/1259/23
07.03.2023 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
в с т а н о в и в :
Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, та те, що у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вказане нерухоме майно підлягатиме конфіскації.
Прокурор та слідчий клопотання підтримали повністю, з мотивів, викладених у такому, просили задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання заперечили.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», востаннє № 58/2023 від 06.02.2023, та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року, №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі України заборонено, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 11.11.2022, вирішив створити злочинну групу, протиправна діяльність якої полягала у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів.
З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_11 у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, залучив до такої протиправної діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з якими перебував у довірливих відносинах та усвідомлював, що на останніх не поширюються діючі обмеження та заборони визначені Правилами перетинання державного кордону, оскільки вони не підпадають під мобілізацію або мають законні підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки: ОСОБА_8 - чоловік, на утриманні якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років; ОСОБА_5 особа жіночої статі; ОСОБА_9 та ОСОБА_10 чоловіки старші 60 років.
Протиправна діяльність злочинної групи у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 полягала у наступних діях: 1) пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан»; 2) подачі заявок із фіктивними відомостями на внесення вищевказаних осіб до інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека (далі - система «Шлях»), як водіїв ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС»; 3) переправленні їх через державний кордон України у міжнародних пунктах пропуску в межах Львівської та Волинської областей, при цьому забезпечуючи їх транспортними засобами та супроводжуючи під час перетину державного кордону, в ході чого надаючи поради та вказівки щодо місця і часу його перетину, інструктуючи при цьому щодо порядку дій під час проходження контрольних операцій у пунктах пропуску; 4) отриманні грошової винагороди за вказані протиправні послуги.
Так, достовірно знаючи що у військовозобов`язаних осіб (клієнтів), які мали намір виїхати за межі території України, немає законних підстав для перетину державного кордону в умовах дії правого режиму «Воєнний стан», усвідомлюючи, що наявність відомостей про особу у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону, надасть їм право на безперешкодний виїзд за межі території України, ОСОБА_11 приймав вищевказаних осіб на посади водіїв ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та допускав до роботи на транспортних засобах, порушуючи при цьому вимоги ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України та п.п. 10, 11 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою КМУ від 02.12.2015 № 1001 (Далі Ліцензійні умови), оскільки розумів, що останні не здійснюватимуть визначені їм обов`язки, а основною метою прийняття їх на вказану посаду було забезпечення внесення відомостей щодо них до системи «Шлях», з метою подальшого незаконного перетину такими державного кордону України.
Надалі, після фіктивного працевлаштування на посаду водія ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та внесення відомостей до системи «Шлях», військовозобов`язані особи (клієнти), після проходження детального та ретельного інструктажу ОСОБА_11 , у супроводі ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 або ОСОБА_8 (які відповідали за безпосереднє незаконне переправлення осіб через державний кордон України), здійснювали перетин державного кордону України на одному з транспортних засобів ліцензіата через пункт пропуску в межах Львівської або Волинської областей. При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , відповідно до попередньо розподілених ролей, будучи обізнаними у особливостях прикордонного контролю у пунктах пропуску для автомобільного сполучення, слідуючи із військовозобов`язаними громадянами (клієнтами), надавали їм поради та вказівки щодо місця і часу перетину державного кордону та інструктували їх з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду.
Під час особистих зустрічей ОСОБА_11 зазначав вартість послуг з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вказував спосіб розрахунку та доводив до відома спосіб вчинення даного кримінального правопорушення.
Разом з тим, через бажання значної кількості військовозобов`язаних громадян України віком від 18 до 60 років покинути територію України під час дії на її території правового режиму «Воєнний стан», спільний умисел злочинної групи у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 охоплював організацію незаконного переправлення через державний кордон України якомога більшої кількості осіб, що еквівалентно відобразиться на сумі та розмірі незаконної винагороди за надані послуги.
Відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_11 відповідав за пошук клієнтів, їх фіктивне працевлаштування водіями на ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та забезпечення внесення таких до системи «Шлях», після чого інформував ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про час та спосіб перетину державного кордону України, керував їх діями, забезпечував дотримання встановлених правил поведінки між учасниками групи, зокрема щодо додержання конспірації, розпоряджався коштами, які надходили від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України. В свою чергу, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 сприяли такому переправленню військовозобов`язаних осіб шляхом надання вказівок, порад щодо місця і часу перетину державного кордону, інструктували їх з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду, а також відповідали за забезпечення безперешкодного перетину державного кордону України даними особами в їх супроводі на транспортному засобі ліцензіата.
З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на організацію незаконного перетину кордону, ОСОБА_11 , будучи в злочинній змові з ОСОБА_5 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, протиправна діяльність яких була об`єднана спільним умислом на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, 04.02.2023 організував незаконне переправлення громадянина України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 через державний кордон України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_11 , достовірно знаючи що у ОСОБА_12 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах дії правого режиму «Воєнний стан», усвідомлюючи що наявність відомостей про нього у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону, надасть йому право на безперешкодний виїзд за межі території України, за невстановлених органом досудового розслідування обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 04.02.2023 прийняв його на посаду водія ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та допустив до роботи на транспортному засобі, порушуючи при цьому вимоги частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю, зокрема не повідомивши центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та вимоги до водіїв, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів на таксі, легковими автомобілями та замовлення, визначені підпунктом 1 пункту 11 Ліцензійних умов, в частині наявності у водія посвідчення категорії «В».
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.07.2022 на ОСОБА_12 складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП та за результатами розгляду якого рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16.01.2023 ОСОБА_12 позбавлено права керування транспортним засобом терміном на 1 рік.
Станом на 04.02.2023 ОСОБА_12 не мав права керувати транспортними засобами.
ОСОБА_5 , в свою чергу, враховуючи відсутність у ОСОБА_12 посвідчення водія категорії «В» про що їй було відомо, будучи обізнаною у особливостях прикордонного контролю у пунктах пропуску для автомобільного сполучення під час перетину кордону та до моменту приїзду на територію Республіки Польща керуватиме транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI», р.н. НОМЕР_1 , а ОСОБА_12 слідуватиме як пасажир, сприятиме йому шляхом надання вказівок та порад щодо місця і часу перетину державного кордону, з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду, забезпечить безперешкодний незаконний перетин ОСОБА_12 через державний кордон України, котрий після перетину такого залишиться на території Республіки Польща, а ОСОБА_5 - повернеться на територію України на вищевказаному транспортному засобі самостійно.
Так, 04.02.2023, близько 13 год. 22 хв. ОСОБА_5 , попередньо узгодивши з ОСОБА_12 його поведінку та дії під час перетину кордону, на транспортному засобі марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_11 злочинний умисел, переслідуючи спільну злочинну мету протиправного збагачення, спільно з ОСОБА_12 , що перебував як пасажир даного автомобіля, прибули на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг-Зосин», що розташований в прикордонному населеному пункті м. Устилуг, Володимирського району Волинської області, де безпосередньо забезпечила незаконне переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України до Республіки Польща, шляхом надання йому порад та вказівок щодо місця і часу перетину державного кордону та з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду.
У подальшому, 04.02.2023 о 17 год. 47 хв. ОСОБА_5 прослідувала на в`їзд в Україну через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув» на транспортному засобі марки «MERCEDES» р.н. НОМЕР_2 (на праві приватної власності належить ОСОБА_15 з правом користування ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС»), без пасажирів.
За вчинені дії та свої послуги з організації незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України ОСОБА_11 та ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, місце, спосіб) отримали грошову винагороду.
03.03.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 332 КК України.
ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, за яке кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 на праві власності належить:
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та забезпечення конфіскації як виду покарання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 08.03.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1