Справа № 944/3377/22
Провадження №1-кп/944/568/23
про продовження строку тримання під вартою
03.03.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
Вказане клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 7 травня 2022 року приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні загального коридору школи Новояворівського ЗЗСО 1-3 ступенів №1, що за адресою м. Новояворівськ вул. Січових Стрільців, 9 Яворівського району Львівської області, керуючись прямим умислом спрямованим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх протиправних дій, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку шиї, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та обличчям впав на бетонну підлогу, після чого ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень схопив потерпілого за його ліву руку та потягнув останнього за собою в напрямку виходу з приміщення школи, виштовхав на сходову ділянку подвір`я школи. В подальшому в наслідок зазначених дій ОСОБА_6 впав па ліву сторону обличчя до бетонного покриття сходів. В подальшому, коли ОСОБА_6 знаходився в сидячому положенні на сходовій ділянці школи, ОСОБА_4 наніс лівою рукою один удар в праву частину потиличної ділянки ОСОБА_6 та почав обома руками виштовхувати останнього за територію шкільного подвір`я, де наніс декілька ударів по тілу ОСОБА_6 внаслідок чого останній впав на землю та схопивши ОСОБА_6 за дві руки та почав його тягнути по бруківці поближче до входу у школу. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 отримав тупу закриту черепно- мозкову травму в вигляді субдуральної гематоми зліва, епідуральної гематоми справа, субарахноїдального крововиливу в обох тім`яно - потиличних ділянках та мозочка з проривом в шлуночкові систему; закритий перелом кісток носа; садна в тьм`яно-потиличній ділянці посередині, чоловій ділянці справа та на правому передпліччі; синець на підборідді ліворуч, які знаходяться в причинному зв`язку із смертю ОСОБА_6 і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, внаслідок заподіяння яких ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть ОСОБА_6 в реанімаційному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» м. Львова.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
09.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.121 ККУкраїни.
В подальшому, 10.05.2022 ОСОБА_4 у зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_6 в порядку ст. 279 КПК України змінено підозру з ч.1 ст. 121 КК України на ч.2 ст. 121 КК України.
05.08.2022 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області у ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався. Водночас, строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу від 10.01.2023 завершується 10.03.2023, а ризики, наведені в даній ухвалі суду, на даний час не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати.
Зокрема, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відносяться до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, який раніше неодноразово судимий, останній раз 13.03.2015 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, ніде не працює, хоч і є особою працездатного віку, не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, немає по стійного місця проживання, оскільки являється внутрішньо переміщеною особою, а тому враховуючи вид і розмір передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК України покарання, вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що не застосувавши до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній буде маги реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання чи вчинити нові кримінальні правопорушення.
Крім цього, на даний час, на етапі судового розгляду з урахуванням принципу безпосередності дослідження судом показань, речей і документів є ризик того, останній буде мати можливість знищити або спотворити відомості, які мають значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Також, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є знайомий із потерпілою ОСОБА_7 та низкою свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема свідком ОСОБА_8 та в разі не продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній зможе впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни наданих органу досудового розслідування показань, а також наявні ризики повторення протиправної поведінки. Просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор підтримав повністю клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення застави, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому клопотанні, просив його задовольнити.
У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_9 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора, покликаючись на те, що обвинувачений звернувся до прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області з клопотанням про скасування запобіжного заходу у виді триманні під вартою для проходження військової служби на період воєнного стану та надав суду копію вказаного клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні виявив бажання захищати Україну від російського агресора, а відтак просить застосувати ст. 616 КПК України та скасувати запобіжний захід.
В судове засіданні потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася, подала заяву про слухання справи без її участі, суд вважає за можливе розглянути клопотання прокурора без її участі.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, суд виходить з наступного.
09.05.2022, о 13 год. 45 хв., старшим слідчим СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В подальшому, 10.05.2022 підозрюваному ОСОБА_4 у зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_6 в порядку ст. 279 КПК України змінено підозру з ч.1 ст. 121 КК України на ч.2 ст. 121 КК України.
05.08.2022 згідно ухвали Яворівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.
10.01.2023 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 10.03.2023, без визначення розміру застави.
Відповідно до вимог ч.1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: І) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а також оцінити в сукупності обставини, які визначені в ч.1 ст. 178 КПК України.
Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимог п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку гримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України знаходиться на стадії судового провадження, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.
Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні судом не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків, чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КГІК України, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, ніде не працює, хоч і є особою працездатного віку, не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, немає постійного місця проживання, оскільки являється внутрішньо переміщеною особою.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу на даний час не змінилися.
Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відносяться до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а, отже, з метою уникнення такої відповідальності, існують ризики того, що він може переховуватись від суду чи вчинити нові кримінальні правопорушення.
Крім цього, на даний час, на етапі судового розгляду з урахуванням принципу безпосередності дослідження судом показань, речей і документів є ризик того, що не застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде мати можливість знищити або спотворити відомості, які мають значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Також, може, незаконно впливати на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки, є знайомий із потерпілою ОСОБА_7 та низкою свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема свідком ОСОБА_8 з метою зміни наданих органу досудового розслідування показань, а також наявні ризики повторення протиправної поведінки.
При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд враховує, що згідно з п 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Ніжинський проти Польщі, ризик незаконного впливу обвинувачених особисто па потерпілих, свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.
Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.
Водночас, як відповідний ризик, суд ураховує запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, що може підвищувати ступінь наявних ризиків за певних обставин, наприклад, може спонукати ОСОБА_4 переховуватись без належного повідомлення суду, під загрозою життю обвинуваченого.
У ході розгляду клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувачений наразі має об`єктивну можливість реалізації встановлених ризиків в майбутньому у випадку зміни запобіжного заходу.
Утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Щодо клопотання обвинуваченого про скасування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно з статтею 616 КПК України, яка визначає процедуру скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав, тобто у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували звернення прокурора до суду з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби ОСОБА_11 в лавах Збройних Силах України, а також документально не підтверджено його придатність до військової служби, як і не надано будь-яких даних про те, що ОСОБА_4 був призваний під час дії воєнного стану в Україні на військову службу під час мобілізації.
Відтак, враховуючи вищенаведене, за наявності встановлених ризиків, які не зменшились і продовжують існувати, суд дійшов переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобігання встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст.177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що вказані ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою, тому клопотання прокурора слід задовольнити.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
А відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Оскільки злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 спричинив загибель людини, то у даному кримінальному провадженні слідчий суддя не визначає розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 184, 194, 196, 197, 314-315, 369-372 КПК України, суд,
клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час перебуває у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави.
Визначити строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів з 03.03.2023 по 01.05.2023.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома, Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№19)"- для виконання.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1