КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 03.02.2023 року включно -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0003015 від 17.09.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2022 року, крім іншого, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.02.2023 року включно.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2022 року в частині продовження стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Апелянт вважає оскаржуване судове рішення незаконним і таким, що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та у зв`язку з тим, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Також зазначає, що при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не наведено доказів існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а висновки суду не ґрунтуються на таких доказах, оскільки ОСОБА_7 до приїзду поліції з місця події не втікав і не переховувався від органів досудового розслідування та суду, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, допитані свідки, які були присутні на місці події не підтвердили вплив на них з боку обвинуваченого ОСОБА_7 , ризик знищення або спотворення речових доказів також відсутній, а тому, на переконання апелянта, застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/753/1861/22 (справа №753/14710/22) стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою його захисника ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, виходячи з наступного.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що останній обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого кримінального та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, а саме до 15 років позбавлення волі. Також суд врахував відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, законних джерел доходу, який на час затримання офіційно не працював, а тому у контексті даного кримінального провадження існує ймовірність того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 мають досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, свідчить про неможливість застосування стосовно ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу ані ж тримання під вартою, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, допитані свідки, які були присутні на місці події не підтвердили вплив на них з боку обвинуваченого, відсутній ризик знищення або спотворення речових доказів, що на думку апелянта є підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали провадження, які надані в розпорядження апеляційного суду, не містять і апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, а інші обставини, на які посилається захисник, не можуть бути безумовною підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

За викладеним, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і підстав для її скасування та зміни ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.02.2023 року включно - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3