Провадження № 1-кс/761/8305/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000249 від 07.04.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,-

встановив:

Старший слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000249, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 07.04.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Шевченківська окружна прокуратура міста Києва.

Досудовим розслідування встановлено, що Наказом директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 67-к від 22.03.2016, відповідно до розпорядження Київського міського голови за № 211 від 18.03.2016, ОСОБА_4 призначено на посаду директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).

Відповідно до посадової інструкції, затвердженої наказом №50 - к від 15.02.2017 (далі посадова інструкція), та вказаного наказу ОСОБА_4 постійно обіймав в органі місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, зокрема здійснював керівництво Департаментом будівництва та житлового забезпечення, облік і правомірне використання основних та обігових коштів, а також інших матеріальних та фінансових ресурсів, вартість якого позначається на балансі Департаменту, взаєморозрахунки з підприємствами, установами та організаціями, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, організовував роботу Департаменту на основі єдиноначальності відповідно до Положення про Департамент, забезпечував в межах своїх повноважень виконання функцій Департаменту, в частині здійснення взаєморозрахунків з підприємствами, установами та організаціями, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності,керується Конституцією України, законами України «Про столицю України - місто-герой Київ», «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими законами України, рішеннями Київської міської ради тощо.

Таким чином, ОСОБА_4 з 22.03.2016 по 25.10.2019, перебуваючи на посаді директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), відповідно до положень ч. 3 ст. 18 КК України, являвся службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.06.2003 між Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, як Орендодавцем, та комунальним підприємством «Житлоінвестбуд-УКБ», як Орендарем, укладено договір №7 оренди нежилої площі в будинку №42 по вул. Володимирській щодо оренди службових приміщень №№306, 307, 308, 309, 310, 311, 312, 313, 314, 315, 316, 317, 318, 319, 320, 321, 416, 417, 418, 420, 421, 422, 423, 424, 425, 426, 429, 430 та частини допоміжної площі загальною площею 1409,3 кв.м. по вул. Володимирській, 42, для виконання функцій, передбачених статутом КП «Житлоінвестбуд-УКБ».

Згідно п. 3.1. Договору: За надану в оренду нежилу площу Орендарем сплачується договірна ціна із розрахунку 5140 (в тому числі ПДВ) за місяць.

Згідно п. 3.2. Договору: Орендна плата сплачується Орендодавцю на його розрахунковий рахунок щомісячно по виставлених рахунках-фактурах до 15 числа кожного місяця.

Згідно п. 5.1. Договору: Цей договір між Орендодавцем і Орендарем діє на протязі 2-х років з дня підписання цього договору.

Згідно п. 5.3. Договору: В разі не попередження письмово про припинення дії цього договору Орендодавцем за місяць до закінчення терміну його дії цей договір автоматично продовжується на повний дворічний термін.

01.09.2014 між Орендодавцем та Орендарем укладено додаткову угоду до договору №7 від 01.06.2003 оренди нежилої площі в будинку по вул. Володимирській, 42.

Згідно додаткової угоди до Договору: пункт 3.1. викладено в наступній редакції: «За надану в оренду нежилу площу згідно п.1.1., «Орендарем» сплачується з 01.09.2014 сума в розмірі 34895 грн. 98 коп. (крім того ПДВ - 6979 грн. 20 коп.) разом 41875 грн. 18 коп. за місяць.». Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Усі інші умови договору №7 від 01.06.2003 залишаються без змін.

Рішенням Київської міської ради від 15.03.2012 №198/7535 «Про діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» перейменовано Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (п. 2.7).

Відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в редакції 2003-2019 років, укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна, розробленому в тому числі органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 15.4. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 (далі Положення про оренду), продовження договору на новий строк є істотною умовою договору оренди.

Пунктом 15.2 Положення про оренду передбачено, що для внесення змін до договору оренди орендар подає орендодавцю заяву, 3 підписані ним та балансоутримувачем примірники додаткової угоди до договору про внесення змін до договору оренди та обґрунтування запропонованих змін. Якщо пропозиція орендаря щодо зміни істотних умов договору оренди стосується продовження договору на новий строк, орендар також подає, не пізніше ніж за 3 місяці до дати закінчення договору, звіт про оцінку об`єкта оренди та клопотання про здійснення його рецензії.

Відповідно до розділу 8 Положення про оренду, у разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди проводиться нова оцінка об`єкта оренди.

Результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дати оцінки, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки.

Також, відповідно до п. 17.1. Положення про оренду, орендодавці та підприємства-балансоутримувачі здійснюють контроль за використанням майна, переданого в оренду, та документальний контроль своєчасності надходження орендної плати до бюджету.

Окрім цього, ставки оренди впродовж 2016-2019 років Департаменту будівництва та житлового забезпечення не переглядались, незважаючи на зміни до Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2014 №415/1280, чи застосування знижок до орендних ставок.

Орендна ставка визначається згідно з Методикою розрахунку орендної плати відповідно до запропонованого цільового використання. Відповідно до Положення про оренду майна ставка встановлюється у відсотках від оціночної вартості майна.

Згідно розрахунків місячної орендної плати встановлено, що вартість майна з 01.01.2010 залишалась незмінною, і лише 30.11.2016 зафіксована нова вартість.

Відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін, а також на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, чи в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно п. 3.4 Типового договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, розмір орендної плати підлягає перегляду на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації), у період часу з 22.03.2016 по 25.10.2019 року, перебуваючи в Департаменті будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 42, будучи службовою особою, достовірно знав та усвідомлював, що згідно укладеного договору оренди нерухомого майна №7, де очолюваний ним Департамент виступав Орендодавцем, оренда ставка з моменту укладення договору не переглядалась, проте відповідно до зміни Методики розрахунку орендної плати за майном територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, повинна була бути переглянута та змінена, маючи реальну можливість виконати свої службові обов`язки закріплені в його посадовій інструкції, Положенні про Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації), який затверджено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.06.2003 №1000 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.07.2012 №1205,їх не виконав через несумлінне ставлення до їх, а саме:

- не забезпечив виконання функцій Департаменту в частині здійснення обліку і правомірного використання матеріальних ресурсів, вартість яких позначається на балансі Департаменту, зокреманежилої площі в будинку №42 по вул. Володимирській щодо оренди службових приміщень №№306, 307, 308, 309, 310, 311, 312, 313, 314, 315, 316, 317, 318, 319, 320, 321, 416, 417, 418, 420, 421, 422, 423, 424, 425, 426, 429, 430 та частини допоміжної площі загальною площею 1409,3 кв.м. по вул. Володимирській, 42;

- не забезпечив виконання Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Положення про оренду майна, як наслідок:

1) Департаментом будівництва та житлового забезпечення не переглянута орендна ставка за договором №7 впродовж 2016-2019 років, незважаючи на зміни до Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280;

2) не висунуто вимогу щодо зміни розміру орендної плати Орендарю за договором №7, оскільки відповідно до п.3.4 Типового договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, розмір орендної плати підлягає перегляду у разі зміни Методики розрахунку орендної плати;

3) не забезпечено належний контроль та не вжито дієвих заходів щодо укладання нового договору оренди, пролонгації договору №7, а також своєчасного забезпечення проведення Орендарем експертної оцінки майна івнесення змін до договору №7 в частині розміру орендної плати.

- не забезпечив виконання Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 06.12.2018 №253/6304, згідно якого Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) вносить інформацію про відповідне нерухоме майно, що може бути передане в оренду, у спосіб, визначений у Методичних рекомендаціях до застосування окремих положень рішення Київської міської ради від 06.12.2018 №253/6304 щодо включення об`єкту в Перелік нерухомого майна, що може бути передане в оренду, що призвело до неможливості переукладення договору оренди №7 від 01.06.2003 у відповідності до вимог нового положення;

- неналежним чином діяв від імені Департаменту, оскільки не направив претензію на адресу Орендаря про перегляд розміру орендної ставки, укладення нового договору оренди, відповідно до вимог чинного законодавства, не вжив заходів, спрямованих на розірвання укладеного договору оренди нерухомого майна №7;

- не надав доручення начальнику юридичного управління Департаменту на проведення юридичної експертизи договору№7 щодо відповідності вимогам чинного законодавства, що призвело до ненадходження вмотивованих пропозиційна приведення його у відповідність до законодавства.

В результаті службової недбалості директора ОСОБА_4 оренда ставка за укладеним договором оренди №7 змінена не була, територіальна громада міста Києва за оренду комунального майна по договору №7 недоотримала грошові кошти в сумі 1 079 697 грн. 08 коп., що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди територіальній громаді м. Києва в період з 01.12.2016 по 01.10.2019.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме службовій недбалості, тобто неналежному невиконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним закономгромадським інтересам.

27.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у їх сукупності, а саме:

- Показами, наданими ОСОБА_7 під час допиту в якості свідка від 05.09.2022;

- Показами, наданими ОСОБА_7 під час додаткового допиту в якості свідка від 09.01.2023;

- Показами, наданими ОСОБА_8 під час допиту в якості свідка від 21.02.2023;

- Висновком судової економічної експертизи №СЕ-19/111-22/39390-ЕК від 24.11.2022;

- Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив відмовити у повному обсязі. Вказав що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання також заперечив та підтримав доводи захисника.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 07.04.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Шевченківська окружна прокуратура міста Києва.

28.03.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Частиною 1 статті 367 КК України визначено, що службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, карається штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно із частиною 2 статті 367 КК України, те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, карається позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Як вбачається з поданого клопотання, прокурор обґрунтовує необхідність застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, терміном 60 діб у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, а тому підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту статті 177 КПК України слідчий суддя встановлює, що поняття ризику можна усвідомлювати як прояв використання підозрюваним можливостей та спроб перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, проте, такі події мають бути підтверджені, як такі, що вже відбувались, що дії або бездіяльність підозрюваного, або схильність до вчинення останніх протягом досудового розслідування дають підстави прокурору вважати, що відмова в застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, очевидно призведе до ризиків, закріплених в статті 177 КПК України.

Зі змісту пункту 43 Рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року в справі «Кобець проти України» вбачається, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у їх сукупності, а саме:

- Показами, наданими ОСОБА_7 під час допиту в якості свідка від 05.09.2022;

- Показами, наданими ОСОБА_7 під час додаткового допиту в якості свідка від 09.01.2023;

- Показами, наданими ОСОБА_8 під час допиту в якості свідка від 21.02.2023;

- Висновком судової економічної експертизи №СЕ-19/111-22/39390-ЕК від 24.11.2022;

- Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Між тим, долучені до матеріалів клопотання докази та сукупність інших даних, виявлених, зафіксованих та одержаних, стороною обвинувачення в процесі досудового розслідування, вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину, проте вони в собі не містять даних на підтвердження ризиків зазначених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інший злочин аналогічного характеру, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування.

Враховуючи зазначене та те, що прокурор в судовому засіданні не зміг навести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність ризиків регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000249 від 07.04.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: