ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/264/23 Справа № 932/7202/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, у кримінальному провадженні № 0000058,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 та застосований до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби із забороною залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого у період часу з 17 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин ранку наступного дня з покладенням на підозрювану відповідних обов`язків.

Слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри та доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від слідства та суду, та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Оскільки прокурором у судовому засіданні не доведено те, що неможливо запобігти встановленим у ході розгляду клопотання ризику, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим дійшов висновку, що запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам можливо шляхом обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем її фактичного проживання.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк досудового розслідування.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню через порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що висновки слідчого судді є необґрунтованими, оскільки в прокурор та слідчий, з урахуванням вимог ст.ст. 184, 178 КПК України, довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваної, зважаючи на дані про її особу, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_8 навів мотиви на спростування викладених у скарзі доводів та просить відмовити прокурору у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

Заслухавши сторони кримінального провадження, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, підозрювану та її захисника, які кожен окремо та разом заперечували проти задоволення апеляції, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримані в повному обсязі та, вирішуючи це питання щодо підозрюваної ОСОБА_6 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, що передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, і на які, зокрема, вказує слідчий.

За матеріалами, долученими до клопотання, вбачається, що 30.06.2022 року до ЄРДР за № 0000058 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

28.12.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, яке виразилось у вербуванні, переміщенні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з метою експлуатації, з використанням примусу, обману.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів з огляду на наявність відповідних доказів, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 03.11.2022 року; протокол пред`явлення для впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 03.11.2022 року; висновок експерта № 3073е від 01.11.2022 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 від 05.10.2022 року; протокол пред`явлення для впізнання потерпілої ОСОБА_11 від 05.10.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 05.10.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 27.07.2022 року; протокол пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_13 від 27.07.2022 року; протоколи НСРД; протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 від 28.12.2022 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_15 від 28.12.2022 року; інші дані, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкриміновані їй злочин, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до його вчинення.

Перевіряючи наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування» та погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризику переховування підозрюваної ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду, який обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку, ризику того, що підозрювана має можливість незаконно впливати на свідків, оскільки досудове розслідування, протягом якого орган досудового розслідування має можливість зібрати докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, наразі не завершено, а підозрюваній відомі адреси проживання свідків.

Крім того, слідчим суддя вмотивовано зазначив підстави відсутності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на існування якого вказує слідчий у клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі. Під час апеляційного перегляду прокурором в обґрунтування наявності цього ризику відповідні відомості не надані.

З урахуванням віку підозрюваної та стану її здоров`я, що, в тому числі, підтвердила сторона захисту в судовому засіданні апеляційної інстанції шляхом надання копій відповідних виписок із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , наявності постійного місця проживання, наявність соціальних зв`язків, того, що підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що з метою запобігання вказаних ризиків необхідним та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків можливо застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в період з 17:00 год. до 07:00 год. з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий висновок в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

З матеріалів провадження колегією суддів не встановлено та не доведено прокурором під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали, що підозрювана будь-яким чином переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, у зв`язку з чим застосування слідчим суддею п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України та обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є обґрунтованим.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційної інстанції не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання визначеним слідчим суддею ризикам.

Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до неї більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту на визначений слідчим суддею період доби, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю її поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених прокурором в апеляційній скарзі.

За наведеного, запобіжний захід щодо підозрюваної обраний відповідно до вимог ст. ст. 181, 194, 196 КПК України, а тому колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 - залишити без задововолення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4