Справа № 287/84/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не інваліда, не одруженого, не працюючого, не депутата, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

23.04.2003 року засуджений Васильківським міськрайооним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

28.12.2006 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.1 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць;

08.10.2010 року засуджений Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки;

21.02.2011 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць;

27.11.2013 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців;

29.10.2014 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців;

12.01.2015 року засуджений Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років.

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 05.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області від старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , за погодженням з начальником Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , надійшли матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що в березні місяці 2022 року у невстановлений слідством день та час ОСОБА_5 перебуваючи на ділянці лісового масиву неподалік м. Боярка, Київської області знайшов предмет схожий на вогнепальний пістолет марки «ТТ», після чого знайдений предмет переніс до місця власного проживання за адресою реєстрації та зберігав його. Таким чином ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вихолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, за власним місцем проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій незаконно зберігав предмет схожий на вогнепальний пістолет марки «ТТ», тобто вчинив незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї.

В подальшому продовжуючий свій злочинний умисел з корисливих мотивів у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на незаконний збут предмету схожого на вогнепальний пістолет марки «ТТ». Релізуючи свій злочинний умисел 11.01.2023 року ОСОБА_5 , маючи при собі предмет схожий на вогнепальний пістолет марки «ТТ» на невстановленому транспортному засобі прибув до адміністративних меж Коростенського району, Житомирської області. 11.01.2023 близько о 15.00 год. у ході проведення НСРД - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки перебуваючи на ділянці лісового масиву неподалік м. Олевськ ОСОБА_5 з корисливих мотивів незаконно збув ОСОБА_7 предмет схожий на вогнепальний пістолет марки «ТТ» за що від останнього отримав грошові кошти у сумі 13000 гривень.

11.01.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол.

12.01.2023 року о 14:30 год. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий у поданому клопотанні зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років та відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можуть виникнути наступні ризики:

- може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду, а саме: вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він проживає в м. Боярка, Києво- Святошинського району, Київської області, не одружений на утриманні неповнолітніх дітей не має, ніде не працює та стійких соціальних зв`язків не має, раніше неодноразово судимий, з метою продовження вчинення кримінального правопорушення приїхав в м. Олевськ, Коростенського району, Житомирської області, може покинути постійне місце проживання з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що буде перешкоджати повному всебічному і неупередженому досудовому розслідуванню.

- може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: існує вірогідність того, що підозрюваний ОСОБА_5 на разі переховує та має намір знищити іншу вогнепальну зброю,бойові припаси, вибухові речовини чи вибухові пристрої, інші предмети та знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, які на даний час не виявлені органом досудового розслідування та які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, а також інші предмети та знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

- може незаконно впливати на свідків: оскільки свідками вчинення даного кримінального правопорушення, які на даний час встановлюються органом досудового розслідування, є та можуть бути особи, з якими підозрюваний ОСОБА_5 особисто знайомий , можуть проживати в одному, в сусідніх та інших населених пунктах, та їм відомі обставини про кримінальне правопорушення, то є достатні підстави вважати, що він може незаконно на них впливати, чинити фізичний, психологічний тиск, заради їхньої відмови від надання показів чи їх подальшої зміни.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , з метою запобігання наявних вищевказаних ризиків, на думку слідчого, неможливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання та просять його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 проти клопотання заперечили, при цьому захисник підозрюваного зазначив, що, на його думку, у даному випадку до підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000003 від 05.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбачених у вказаній статті.

Органом досудового розслідування дії підозрюваного кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, у справі «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Пред`явлена ОСОБА_5 підозра обґрунтовується: протоколом оперативної закупки від 11.01.2023, актом добровільної видачі предмету оперативної закупки від 11.01.2023, протоколом затримання підозрюваного у вчиненні злочину від 11.01.2023, протоколом особистого огляду покупця та вручення грошових коштів від 11.01.2023, протоколом допиту підозрюваного від 11.01.2023, довідкою-характеристикою, рапортом начальника СКП ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_8 від 12.01.2023, вимогою про судимість, повідомленням про підозру від 12.01.2023 року.

Слідчий суддя, дослідивши всі надані документи, вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України.

Вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, здобуті в ході досудового розслідування докази та дані про характер інкримінованого злочину вказують на високу ймовірність того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, характер інкримінованого особі правопорушення, санкція статті за якою кваліфіковано дії підозрюваного, дані про його соціальні зв`язки, вказують на високий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, оцінюючи ризик незаконного впливу на інших учасників даного провадження, зокрема свідків слідчий суддя враховує положення ст. ст. 23, 94 КПК України, згідно яких суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а жоден доказ не має наперед встановленої сили. Отже, виходячи зі стадії даного кримінального провадження, має місце реальний ризик, впливу на свідків, які станом на момент розгляду даного клопотання не допитані судом.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги дані про вік та стан здоров`я підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також його соціальні зв`язки, сімейне становище.

Водночас, в ході розгляду клопотання обставин, які перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного не встановлено.

У даному конкретному випадку, ризики визначені ст.177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються матеріалами клопотання, як і підтверджуються інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що ймовірність наявності вищевказаних ризиків значно підвищується в умовах введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, востаннє воєнний стан продовжений ще на 90 діб Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України №2263-IX від 22.05.2022

Також, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам. Зокрема, особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Застава не може бути обрана, оскільки відсутня інформація щодо майнового стану підозрюваного ОСОБА_5 , а також не встановлено осіб, які можуть внести заставу за підозрюваного.

З урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, а також оцінивши клопотання з точки зору його обґрунтованості, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Поряд з цим, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає підозрюваному розмір застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194, 196, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не інваліда, не одруженого, не працюючого, не депутата, на утримання неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

23.04.2003 року засуджений Васильківським міськрайооним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

28.12.2006 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.1 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць;

08.10.2010 року засуджений Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки;

21.02.2011 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць;

27.11.2013 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців;

29.10.2014 року засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців;

12.01.2015 року засуджений Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з дня затримання, тобто з 11 січня 2023 по 11 березня 2023 включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 після проголошення ухвали.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1