Провадження № 1-кс/686/235/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника особи, в інтересах якої подана скарга ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000082 від 26.05.2021 ,

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на указану постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги зазначає, що постанова слідчого не відповідає вимогам процесуального закону, є незаконною, досудове розслідування проведене неповно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Разом із тим, від органу досудового розслідування надійшли матеріали кримінального провадження №0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника сторони обвинувачення, рішення якої оскаржується.

Заслухавши пояснення представника особи, в інтересах якої подана скарга, дослідивши долучені до неї матеріали та матеріали кримінального провадження №0000082, слідчий суддя дійшов такого висновку.

26.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та зареєстровано кримінальне провадження №0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому ) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_5 від 27.02.2022 кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю у діях співробітників Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Вказаних вимог законодавства слідчий у повній мірі не дотримався.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Згідно з ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження досудове розслідування у ньому здійснювалось стосовно ознак перевищення службових повноважень патрульними поліцейськими, які прибули на виклик з приводу подій, які відбувалися 23.05.2021 близько 20 год.30 хв. з приводу відмови ОСОБА_4 від оплати за проїзд у тролейбусі, внаслідок чого він у подальшому був затриманий із застосуванням спеціального засобу кайданок та отримав тілесні ушкодження.

Статтею 365 КК України передбачена кримінальна відповідальність відповідальність за злочин, що відрізняється вагомою специфікою змісту і характеру суспільно небезпечного діяння з огляду на надані працівнику правоохоронного органу повноваження, ознаками суб`єкту та суб`єктивної сторони складу злочину, які у своїй сукупності і взаємозв`язку свідчать про більшу суспільну небезпеку діяння.

Для застосування ст. 365 КК необхідно, щоб дії винної службової особи були зумовлені її службовим становищем і перебували у зв`язку із службовими повноваженнями щодо потерпілого.

Встановлення наявності чи відсутності такого зв`язку потребує з`ясування всіх фактичних обставин справи, зокрема, службового становища і кола повноважень обвинуваченого, мотиву, мети і характеру вчинених дій, їх зв`язку із службовими обов`язками особи та наслідками, що настали.

За відсутності такого зв`язку дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи, власності, громадського порядку та моральності.

Статтею 29 Закону України «Про Національну поліцію» (далі закон) визначені вимоги до поліцейського заходу.

Згідно з частиною першою цієї статті поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.29 указаного закону поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

За положеннями ч.3. ст..29 закону, обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

На підставі ч.4 ст.29 закону обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Положеннями ч.ч.5-7 ст.29 закону визначено, що застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.

Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.

Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Відповідно до ч.1 ст.260 КУпАП правопорушення випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, під час досудового розслідування слідство повинно було дослідити нормативно-правове регулювання повноважень працівників поліції, установити підстави затримання ОСОБА_4 , з`ясувати те, чи застосовувались відносно нього спеціальні засоби і ким, та чи було відповідним у разі застосування спеціальних засобів до останнього таке їх застосування положенням законодавства відповідно до встановлених обставин.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий допитав ОСОБА_4 , свідків події та працівників поліції, які прибули на виклик у зв`язку із вказаними обставинами та дослідив за твердженням, викладеним у постанові відеозапис подій у соціальній мережі «Facebook».

Разом із цим, із протоколу огляду речей і документів від 01.06.2021,яким проведений огляд указаного відеозапису слідує, що відомостей про те, чи застосовувалися до ОСОБА_4 спеціальні засоби він не містить, як і відсутні відомості про затримання ОСОБА_6 .

Закриваючи кримінальне провадження слідчий робить висновок про те, що достатніх доказів вчинення співробітниками УПП в Хмельницькій області дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень не здобуто.

Проте такі висновки слідчого не підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Слідчий не дослідив нормативно-правове регулювання повноважень поліцейських за указаних обставин та чи були відповідними їх дії при затриманні та застосуванні спеціальних засобів до останнього положенням законодавства відповідно до встановлених обставин.

У постанові відсутнє зазначення яким доказам слідчий надає перевагу над іншими стосовно повідомлення ОСОБА_4 про відсутність у нього ознак будь-яких порушень, що обумовлювали його затримання.

Ненадана оцінка показанням свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що ОСОБА_4 намагався замахнутися на поліцейських ногою, але упав на асфальт, після чого його підняли працівники поліції та застосували загин рук за спину та одягнули на нього кайданки та показанням ОСОБА_8 , який зазначив, що ОСОБА_4 замахнувся на нього рукою, у зв`язку із чим ОСОБА_8 відреагував та здійснив загин руки за спину,а його напарник одягнув на нього кайданки.

У постанові відсутня оцінка цих показань, чи є вони розбіжними чи дійсно ОСОБА_4 вчиняв замахування і рукою, і ногою.

Також слідчий у оскаржуваній постанові посилається на висновок службового розслідування відносно поліцейських, у межах якого здобуті відеозаписи події з їхніх портативних відеореєстраторів.

Однак матеріали кримінального провадження не містять з урахуванням принципу безпосередності дослідження доказів у кримінальному провадженні, процесуальних документів, з яких було би видно, що слідчий такі відеозаписи досліджував.

З матеріалів скарги слідує, що адміністративні матеріали, складені відносно ОСОБА_4 скасовані рішеннями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Отже, після здобуття указаних показань ОСОБА_4 , свідків події і її учасників, не провів належний комплекс слідчих і процесуальних дій, спрямованих на досягнення мети кримінального провадження.

В процесі проведення досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі встановлені обставини, про що свідчить відсутність викладу їх змісту та аналізу у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене, неможливо вважати проведене досудове розслідування повним та ефективним. Вказані недоліки постанови слідчого та неповноту досудового розслідування слідчий суддя під час розгляду скарги позбавлений можливості усунути, а тому вони повинні бути усунуті слідчим під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, зокрема установити підстави затримання ОСОБА_4 , з`ясувати те, чи застосовувались відносно нього спеціальні засоби і ким, та чи було відповідним у разі застосування спеціальних засобів до останнього таке їх застосування положенням законодавства відповідно до встановлених обставин, здійснити заходи із дослідження відеозаписів відеореєстраторів поліцейських, оцінити показання поліцейських та ОСОБА_4 ,у тому числі стосовно того, чи вчинялись ним замахи рукою чи ногою на поліцейських, у разі необхідності провести інші слідчі дії, та, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.

За таких обставин, викладені слідчим у постанові висновки про наявність підстав для закриття кримінального провадження не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження внаслідок допущеної неповноти досудового розслідування, постанова не відповідає вимогам ст..110 КПК України щодо її належної умотивованості.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс процесуальних дій, який би не залишав місце жодним сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях та/або не були викладеними у процесуальному документі.

Викладені у скарзі адвоката ОСОБА_3 аргументи щодо наявності підстав для скасування постанови слідчого заслуговують на увагу.

За положеннями ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

А тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 91, 110, 303, 306-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому ) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_5 від 27.02.2022 про закриття кримінального провадження №0000082.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя