Справа № 946/685/23
Провадження № 1-кс/946/304/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000120, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Встановлено, що 25.01.2023 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від менеджера апарату з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_4 про те, що 25.01.2023 о 23:31 год. за адресою: станція Новий порт, м. Ізмаїл, Одеської області, шлях №9, виявлено двох невстановлених осіб, які шляхом віджиму люка вагону №95447116 потягу, здійснювали крадіжку зерна, наповнюючи мішки зерном з вагона потяга, після чого дані мішки поміщали до транспортного засобу автомобіля марки FORD TRANSIT реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, 26.01.2023 о 00:30 годин встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якого на підставі ст. 208 КПК України, затримано за адресою: шлях № 9, станція Новий порт, м. Ізмаїл. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст.236 КПК України, у присутності понятих оперуповноважений ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено: посвідчення, видане АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_2 , мобільний телефон GooglePixel 4XL: imei1 НОМЕР_3 , imei2 НОМЕР_4 .

Також, 25.01.2023 в ході проведення огляду місця події в період з 23 години 45 хвилин по 00 години 30 хвилин 26.01.2023 виявлено вантажний транспортний засіб марки FORD TRANSIT, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з відкрити задніми дверцятами, в салоні якого знаходиться 9 білих полімерних мішків наповнених з зерном, який розташований на відстані 3 метра праворуч від відкритого вагону № 95447116, на шляху №9, станції Новий порт, м. Ізмаїл, з якого розсипано зерно. Крім того, оглядом місця події встановлено, що біля відкритого вагону № 95447116 на землі знаходиться 7 полімерних мішків білого кольору наповнених з зерном та 2 фомки, клин, труба, лом, які були упаковані в білий полімерний мішок. Під час огляду було вилучено вказаний вантажний транспортний засіб марки FORD TRANSIT, білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 з 16 полімерними мішками білого кольору, наповнені зерном та білий полімерний мішок, в середині яких знаходиться 2 фомки, клин, труба, лом, які було направлено до майданчику зберігання великогабаритних речових доказів №11 ГУНП в Одеській області.

На думку слідчого, враховуючи той факт, що вказане вилучено майно має значення речових доказів по вищевказаному кримінальному провадженню, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також з метою проведення експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.

Особа, у якої вилучено майно, в судове засідання не з`явилась, проте її представник надав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без їх участі та в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання частково, у задоволенні арешту на автомобіль марки FORD TRANSIT реєстраційний номер НОМЕР_1 , посвідчення, видане АТ «Укрзалізниця» просить відмовити.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Так, кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньої змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, якщо особа з причин що не залежали від її волі, не вчинила усі дії які вважала необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Однак, з клопотання слідчого не вбачається, та ним не було доведено наявність підстав для арешту на посвідчення, видане АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_2 , тому в цій частині клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Крім цього, з клопотання слідчого не вбачається, та ним не було доведено наявність підстав для арешту на транспортний засіб марки FORD TRANSIT, білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 саме із забороною використання та зберігання, тому в цій частині клопотання слідчого не підлягає задоволенню. На думку слідчого судді достатнім буде накладення арешту на транспортний засіб марки FORD TRANSIT, білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 лише в частині заборони відчуження.

У судовому засіданні також слідчий та прокурор не обґрунтували під ставність позбавлення власника майна права користування зазначеним вище майном.

Так, слідчим суддею враховуються розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що автомобіль марки FORD TRANSIT, білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , посвідчення, видане АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_2 , підлягає негайному поверненню власнику, уповноваженій нею особі або особі, у якої воно було вилучено, користувачу майна, без сплати за зберігання.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на таке майно:

вилучений 26.01.2023 протоколом затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон GooglePixel 4XL: imei1 НОМЕР_3 , imei2 НОМЕР_4 ;

16 полімерних мішків наповнених з зерном та білий полімерний мішок, в середині якого знаходиться 2 фомки, клин, труба, лом.

Накласти арешт на транспортний засіб марки FORD TRANSIT, білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині заборони відчуження (без заборони володіння та користування).

В задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовити.

Автомобіль марки FORD TRANSIT, білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , посвідчення, видане АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_2 , негайно повернути власнику, уповноваженій нею особі або особі, у якої воно було вилучено, користувачу майна.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Повний текст ухвали проголошено 01.02.2023р. о 09:20 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1