Дата документу 07.11.2022 Справа № 316/323/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/323/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1241/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янсько - Дніпровська Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 листопада 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся прокурор Кам`янсько Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України у кримінальному провадженні №0000117 від 13 вересня 2017 року.

В обґрунтування свого клопотання, прокурор вказував, що в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, яке внесене 13 вересня 2017 року до ЄРДР за №0000117 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 28 липня 2022 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено на 60 днів, а саме до 25 вересня 2022 року. Оскільки на даний час ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , не зникли та продовжують існувати, а також адреса реєстрації останнього знаходиться на тимчасово окупованій території, що унеможливлює контроль за обвинуваченим, прокурор просив продовжити останньому строк тримання під вартою.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 листопада 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обставини при продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, вказав на тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, продовження існування ризиків, які існували на момент обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а також те, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, приймаючи до уваги запровадження в Україні військового стану та тимчасову окупацію територій, де проживає обвинувачений та відсутність контролю за процесуальними обов`язками обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить винести об`єктивне рішення.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що прокурор ОСОБА_8 не входить до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні. Кримінальне провадження розглядається надмірно тривалий час.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу та негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що клопотання прокурора не містить доказів вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень.
Зауважує, що безпідставно включено до переліку судимостей ОСОБА_6 вирок Кам`янсько Дніпровського районного суду Запорізької області від 1 листопада 2013 року, яким останнього було засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до штрафу у розмірі 8500 грн. та вирок Енергодарського міського суду від 19 серпня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт, оскільки відповідно до ст. 89 КК України судимості за вказаними вироками є погашеними.
Вказує, що вчинення дій насильницького характеру відносно однієї і тієї самої особи, з одного і того самого приводу означає, що між цими особами існують стійкі неприязні відносини, що само по собі є приводом до критичного ставлення до всіх пояснень потерпілого.
Зазначає, що ним було повідомлено суд першої інстанції про відсутність повноважень у прокурора у цьому кримінальному провадженні, неналежними є всі без винятку докази у справі, оскільки у цьому провадженні не було і немає процесуального прокурора, про що свідчать постанови про призначення прокурора від 13 вересня 2017 року і про призначення групи прокурорів від 7 листопада 2017 року, які заступником керівника місцевої прокуратури станом на 28 лютого 2018 року підписані не були.
Крім того, вказує, що судом не враховано відсутність обґрунтованої підозри, доказів у справі немає, є лише фальсифікації.
Зауважує, що неналежними доказами є всі без виключення протоколи здійснення НСРД, складені працівниками СБУ, оскільки складені вони з грубим порушенням ч. 6 ст. 246 КПК України, обшук автомобіля було здійснено особами, які не вказані у відповідній ухвалі слідчого судді.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційні скарги та вказав, що він перебуває під вартою 5 років, проте справу так і не розглянуто. За цей час погіршилось здоров`я.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подані апеляційні скарги та вказав, що з самого початку в справі відсутній процесуальний прокурор та обвинувачений незаконно перебуває під вартою.
Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (справа «Боротюк проти України», п. 61).
У п. 62 зазначеного рішення ЄСПЛ вказав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
Отже, наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, суд повинний зазначити конкретні, а не абстрактні підстави для тримання особи під вартою, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.
На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції не дотримався вище наведених вимог.
Так, суд визнав існування зазначених прокурором ризиків, виходячи із тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тимчасовою окупацією території, де проживає обвинувачений, що є неприпустимим за наведених вище підстав.

Також, положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові. Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.
Крім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема "Харченко проти України", "Єлоев проти України", "Фельдман проти України") неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.
Як вбачається зі змісту клопотання, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України перебуває на розгляді у Василівському районному суді Запорізької області (дата отримання судом обвинувального акту в клопотанні не вказана).
Крім того, як випливає із клопотання, ще на стадії досудового розслідування (дата не зазначена) відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, що свідчить про те, що останній вже тривалий час перебуває під вартою, оскільки із змісту клопотання вбачається, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні розпочато ще 13 вересня 2017 року.
При цьому, доводів, які б свідчили про те, що на даний час здійснюється судовий розгляд у даному кримінальному провадженні прокурором в своєму клопотанні не зазначено, посилаючись тільки на сплив строків застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .
Надмірно тривале знаходження обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, за фактичною відсутності судового розгляду є неприпустимим. Здійснення судового розгляду в цьому кримінальному провадженні не відповідає його завданням, оскільки не є швидким.
Таке забезпечення розгляду та вирішення справи не відповідає загальним засадам кримінального провадження: верховенства права, законності, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, доступ до правосуддя, забезпечення права на захист.
Водночас ч. 4 ст. 28 КПК України визначає, що кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
За таких обставин слід виходити, що з урахуванням вкрай тривалого часу, перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів вважає, що ступень ризиків вказаних судом зменшився, що є підставою для розгляду питання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою.
При цьому, покладення на обвинуваченого обов`язків прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду, утримуватися від спілкування зі свідками у цьому провадженні також істотно зменшують встановлені судом першої інстанції ризики.
Зваживши всі обставини у їх сукупності, надмірно тривалий час перебування обвинуваченого під вартою, колегія суддів приходить до висновку, що запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є достатнім для запобігання встановленим ризикам.
З приводу інших доводів апеляційних скарг, то слід зазначити, що апеляційний суд під час перевірки ухвали суду про продовження строку тримання під вартою здійснює перевірку тільки тих обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 листопада 2022 року включно, скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , відмовити.
Змінити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання строком до 21 листопада 2022 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1) з`являтися на першу вимогу до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) не відлучатися з місця перебування без дозволу суду;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4