Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/46/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяст. 307 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2023 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Первозванівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого; не одруженого, без утриманців, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000692, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 40 днів з 09 год. 00 хв. 09 січня 2023 року по 09 год. 00 хв., 17 лютого 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб для працездатних осіб, що становить 80520 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся доКіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання слідчого мотивовано існуванням ризиків, передбачених п.п. 1.3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю їх запобігання в разі застосу3вання менш суворого запобіжного заходу.

Зокрема, СВ ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000692, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 07.11.2022 року проник до будинку по АДРЕСА_1 , звідки таємно повторно викрав майно, належне ОСОБА_10 на загальну суму 4585 грн. Аналогічні дії вчинив ОСОБА_7 09.11.2022 року завдавши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на суму 501 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2023 року задоволено вказане клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 з апобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 40 днів, з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб для працездатних осіб, що становить 80520 гривень.

В разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій; носити електронний засіб контролю.

Попереджено підозрюваного ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_7 пред`явлено повідомлення про підозру є: тяжким, повторним, умисним, корисливим, вчинений у нічний час доби. Посягає на суспільні інтереси - проти власності. ОСОБА_7 не вчиняє дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому. Інкримінований злочин мав місце в період випробування. Підозрюваний перебував в розшуку, переховувався від органу досудового розслідування. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, ретельно обдумані, мають ознаку повторності. Починаючи з 2006 року, підозрюваний притягується до кримінальної відповідальності за майнові злочини.

Враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_7 .. Підозрюваний втрачає сталі соціальні зв`язки. Суспільно корисною працею не займається, податки не сплачує. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним до восьми років позбавлення волі, є підставою для початку/продовження можливого переховування від слідства та суду. За таких умов, обґрунтовано вважаю, що підозрюваному не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзізахисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного

ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою його підзахисному обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного судом.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 до затримання неофіційно працював на будівництві у м. Одеса та мав стабільний дохід.

В судовому засіданні мій підзахисний, ОСОБА_7 запевнив суд, що не буде переховуватися від слідства та суду, не буде перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, оскільки не має таких намірів, а також буде з`являтися за першою вимогою слідчого або суду.

Крім того, в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 пояснив суду, що не отримував жодних повісток, повідомлень, чи інших викликів до слідчого або суду. Якщо б він отримав виклик, то з`явився б за першої вимогою до слідчого або суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_7 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В апеляційній скарзі сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду та незаконного впливу на свідків.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку, а також можливістю переховування його від суду після відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за попереднім вироком.

Так, 09.12.2022 року ОСОБА_7 вручено підозру.

29.12.2022 року провадження зупинено в зв`язку з розшуком ОСОБА_7 .

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_7 перебував у розшуку, колегія суддів вважає доведеним ризик переховування його від суду.

Також, ОСОБА_7 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_7 працює. Колегією суддів не можуть бути враховані оскільки не підтвердженні належними доказами.

Крім того, у ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли вплинути на поведінку останнього.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших обвинувачених, які також разом з ними знаходяться в одній установі попереднього ув`язнення, слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, на думку колегії суддів, не застосування запобіжного заходу - не сприятиме дієвості та ефективності кримінального провадження (зокрема, може перешкодити дотриманню строків вчинення слідчих та процесуальних дій, може призвести до затягування строків досудового розслідування), в якому йому оголошено підозру.

Особисте зобов`язання, як запобіжний захід, не забезпечить усунення встановлених ризиків, оскільки підозрюваний не має офіційного місця роботи та офіційного заробітку.

Що стосується тверджень про те, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Можливість підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена відсутністю стримуючих факторів а також наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині не має.

Колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

До того ж, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.

Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу, або обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Слідчий суддя у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильно визначив ОСОБА_7 розмір застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2023 року необхідно скасувати залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2023 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000692, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 40 днів з 09 год.00 хв. 09 січня 2023 року по 09 год. 00 хв., 17 лютого 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб для працездатних осіб, що становить 80520 грн., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4