Справа № 307/1028/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 та його представника, адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/272/22, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачений ОСОБА_6 , та його захисник, адвокат ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із повною середньою освітою, одруженого, фізичної особи - підприємця,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вироком ухвалено цивільний позов задовольнити частково : стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 197 220 грн (сто дев`яносто сім тисяч двісті двадцять) гривень матеріальної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 7000 (сім тисяч) гривень процесуальних витрат на правову допомогу.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

17.02.2021, приблизно о 15 год 00 хв, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні Нересницької лікарні, що у АДРЕСА_2 , під час сварки із потерпілим ОСОБА_8 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар рукою зігнутою у кулак в обличчя потерпілого, а саме у щелепу. Своїми протиправними діями, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, травматичного видалення мосто-протезу 2, 1, 1, 2 зубів із частковим пошкодженням зубів на верхній щелепі та забою верхньої та нижньої губи, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок у частині вирішення цивільного позову та процесуальних витрат є незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню. Стверджує, що у цивільному позові потерпілий ОСОБА_8 просив стягнути з обвинуваченого на свою користь 160000 грн матеріальної шкоди та 7000 грн за надання правової допомоги, однак будь - яких обґрунтувань щодо наявності підстав для стягнення матеріальної шкоди, її розміру, а також витрат за отримання правової допомоги, заявлений ОСОБА_8 цивільний позов не містить, як і не містить жодних доказів у підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди. Вважає, що із наданих потерпілим квитанцій, сформованих за допомогою за стосунку «Приват 24» на загальну суму 188825 грн, не можливо встановити, за які саме стоматологічні послуги було проведено оплату, що свідчить про неналежність та недостовірність доказів на підтвердження завданих збитків. Стверджує, що, ініціюючи цивільний позов, потерпілий ОСОБА_8 вирішив за рахунок апелянта здійснити у приватного стоматолога лікувально-діагностичні маніпуляції усіх зубів ротової порожнини, у тому числі із невиправданим використанням дорогих імплантантів, замість відшкодування вартості встановлення мосто-зубного протезу. При цьому, стверджує, що потерпілим також не надано доказів у підтвердження надання йому правових послуг, а додана до позовної заяви квитанція не є документальним підтвердженням витрат на правову допомогу адвоката, адже нею підтверджується оплата за надання правової допомоги за договором від 25.10.2020, укладеного значно раніше, ніж подія мала місце. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким у задоволенні позову потерпілого про стягнення матеріальної шкоди, а також процесуальних витрат на правову допомогу відмовити.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_10 , вказує на те, що вирок є незаконним, просить судове рішення скасувати. Зазначає, що в обґрунтування цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди позивач ОСОБА_8 надав перелік проведених з 02.03.2021 по 08.03.2022 лікувально діагностичних маніпуляцій та їх вартість від фізичною особою-підприємцем (далі ФОП) ОСОБА_11 , хоч подія мала місце 17.02.2021, та надано роздруківки квитанцій про перерахування коштiв iз призначенням платежів за стоматологічні послуги, без пред`явлення на дату перерахування коштів виставлених рахунків, які би підтверджували, що такі лікувально-діагностичні процедури реально були виконані і їх необхідно було оплачувати. Апелянт стверджує, що вартість наданих послуг і суми переказів суперечать один одному, і відносно дати оплати, і відносно вартості, також не співпадають лiкувально-діагностичні маніпуляції із об`ємом спричинених тілесних ушкоджень, наявність та факт спричинення яких встановлено наданим у кримінальному провадженні висновком судово-медичної експертизи про спричинені тілесні ушкодження. На думку апелянта, місцевий суд мав всі підстави при оцінці доказів обґрунтованості позову про стягнення матеріальної шкоди визнати неналежним i недопустимим доказом надану ФОП ОСОБА_12 довідку про надання пацієнту ОСОБА_8 лікувально-діагностичних маніпуляцій. Адвокат ОСОБА_10 звертає увагу на те, що під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції ОСОБА_6 повністю заперечував щодо задоволення заявленого до нього цивільного позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн, в обґрунтування якої позивач лише наводив загальний зміст положень закону про моральну шкоду і не конкретизував та не доводив у позовній заяві якими саме конкретними доказами підтверджується завдання йому особисто такого розміру моральної шкоди у зв`язку із вчиненням кримінального проступку. Стверджує, що у частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним проступком, його підзахисний визнає позов на суму 5 000, 00 (п`ять тисяч) грн і 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн - витрати на правову допомогу та повністю не визнає позов про стягнення з нього, на користь потерпілого моральної шкоди, оскільки моральної шкоди від цього конфлікту більше завдано ОСОБА_6 , ніж позивачу. Просить вирок у частині вирішення цивільного позову змінити, ухвалити новий, яким цивільний позов задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_8 5 000 (п`ять тисяч гривень) матеріальної шкоди, у частині стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі, а також стягнути з обвинуваченого 3500 (три тисячі п`ятсот гривень) процесуальних витрат на правову допомогу, а у решті позовних вимог, - відмовити.

У запереченнях на апеляційні скарги представник потерпілого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_14 , вказує на те, що вирок є законним, а доводи, викладені в апеляційних скаргах безпідставними та необґрунтованими, тому не заслуговують на увагу. Просить вирок залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників апеляційного розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу та частково підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 ; потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 , прокурорки ОСОБА_5 , які заперечили щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_10 , підлягають частковому задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачений повідомлений відповідно до вимог закону, однак подав заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання; сторони кримінального провадження, у тому числі і захисник обвинуваченого, не заперечували щодо апеляційного розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, вид та розмір призначеного йому покарання, - сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються і визнаються належним чином вмотивованими, такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства та фактичних обставинах кримінального провадження.

Тому, вирок переглядається у межах доводів апеляційних скарг, тобто у частині вирішення цивільного позову.

Відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову у частині заподіяння моральної шкоди, вищенаведені норми КПК та ЦК України судом першої інстанції були дотримані.

Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, взявши до уваги те, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 завдано душевних страждань, які пережиті ним у зв`язку із самим фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, фізичний біль, який він переніс внаслідок нанесеного удару, а також страждання, пов`язані з тим, що він був змушений лікуватися та не виходити на роботу.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що грошова компенсація в розмірі 5000 гривень, відповідатиме вимогам розумності та справедливості, а також стражданням, які переніс потерпілий, внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про відмову в задоволенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі, оскільки моральної шкоди від цього конфлікту більше завдано ОСОБА_6 , ніж позивачу, - задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними і необґрунтованими. При цьому, береться до уваги те, що зміст апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не свідчить про те, що обвинувачений не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 7000 (сім тисяч) гривень процесуальних витрат на правову допомогу.

Так, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що за надання адвокатом ОСОБА_14 правової допомоги потерпілий ОСОБА_8 поніс витрати в розмірі 7000 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією серії ЗР № 31225, відповідно до якої 01.02.2022 ОСОБА_8 оплатив, а адвокат ОСОБА_14 отримав винагороду за надання правової допомоги у розмірі 7000 гривень (а. к. п. 69).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що потерпілим не надано докази у підтвердження надання йому правових послуг, а додана до позовної заяви квитанція не є документальним підтвердженням витрат на правову допомогу адвоката, адже нею підтверджується оплата за надання правової допомоги за договором від 25.10.2020, укладеному значного раніше, ніж подія мала місце, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі є безпідставними і жодним чином не свідчать про те, що потерпілим не доведено факту понесення витрат на правову допомогу.

Із цих підстав, апеляційний суд визнає безпідставними і не бере до уваги і вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 3 500 грн витрат на правову допомогу, із чим погоджується обвинувачений ОСОБА_6 . При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що така вимога та доводи в цій частині також не узгоджуються з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Окрім того, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність потерпілою стороною розміру завданої матеріальної шкоди.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, вищенаведених норм КПК та ЦК України судом першої інстанції не було дотримано.

Так, апеляційний суд вважає, що, дійшовши висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 197220 гривень, взявши до уваги надану ФОП ОСОБА_12 довідку про надання пацієнту ОСОБА_8 лікувально-діагностичні маніпуляції, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позивач ОСОБА_8 надав перелік проведених з 02.03.2021 по 08.03.2022 лікувально діагностичних маніпуляцій та їх вартість від ФОП ОСОБА_11 , хоча подія мала місце 17.02.2021, а також надав роздруківки квитанцій про перерахування коштiв iз призначенням платежів за стоматологічні послуги, без пред`явлення на дату перерахування коштів виставлених рахунків, які би підтверджували, що такі лікувально-діагностичні процедури реально були виконані і їх необхідно було оплачувати.

При цьому, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про те, що вартість наданих послуг і суми переказів суперечать один одному, і відносно дати оплати, і відносно вартості, а також не співпадають лiкувально-діагностичні маніпуляції із об`ємом спричинених тілесних ушкоджень, наявність та факт спричинення яких встановлено наданим у кримінальному провадженні висновком судово-медичної експертизи про спричинені тілесні ушкодження.

Обгрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що з наданих потерпілим квитанцій, сформованих за допомогою за стосунку «Приват 24» на загальну суму 188825 грн, не можливо встановити, за які саме стоматологічні послуги було проведено оплату, що свідчить про їх неналежність та недостовірність на підтвердження зазначених обставин.

Приймаючи рішення щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди апеляційний суд також бере до уваги таке.

Так, відповідно до формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті та мотивувальної частини вироку, обвинувачений ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, травматичного видалення мосто-протезу 2, 1, 1, 2 зубів із частковим пошкодженням зубів на верхній щелепі та забою верхньої та нижньої губи, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Із позовної заяви потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що він вказує на те, що у зв`язку із нанесенням йому обвинуваченим ОСОБА_6 ударом у щелепу йому було зламано 11, 12, 21, 22 зуби, внаслідок чого йому завдана матеріальна шкода на загальну суму 160 (сто шістдесят) тисяч гривень, яку просить відшкодувати (а. к. п. 67- 68).

Між тим, із позовної заяви потерпілого ОСОБА_15 вбачається, що у ній не міститься посилання на докази, які підтверджують розмір завданої матеріальної шкоди.

Із доповнення до позовної заяви потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що він вказує на те, що у зв`язку із нанесенням йому обвинуваченим ОСОБА_6 ударом у щелепу йому було зламано лише 11, 12, 21, 22 зуби, внаслідок чого йому завдана матеріальна шкода на загальну суму 197220 (сто дев`яносто сім тисяч двісті двадцять гривень, яку просить відшкодувати (а. к. п. 137- 138).

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у вказаних вище позовній заяві та доповненні до неї вказується на пошкодження інших зубів (11, 12, 21, 22 зуби), аніж ті, про які вказується в обвинувальному акті та у мотивувальній частині вироку.

З довідки лікаря стоматолога ФОП ОСОБА_16 вбачається, що під час обстеження потерпілого ОСОБА_8 було виявлено перелом коронкової частини зуба 12, перелом коронково - кореневої частини зубів 11, 21, та перелом кореня зуба 22 (а. к. п. 113).

З висновку судово-медичної експертизи № 51 від 18.02.202, на який суд посилається в мотивувальній частині вироку в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення вбачається, що у потерпілого ОСОБА_15 виявлені такі тілесні ушкодження : ЗЧМТ, струс головного мозку, травматичне видалення мосто-протезу 2, 1, 1, 2 зубів із частковим пошкодженням зубів на верхній щелепі та забою верхньої та нижньої губи, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а. к. п. 90 - 91).

Із наданої ФОП ОСОБА_12 довідки про надання пацієнту ОСОБА_8 лікувально-діагностичних маніпуляцій вбачається, що потерпілому ОСОБА_8 надавались послуги з лікування 15-21, 23, 26-28 зубів, що лікування цих зубів включено до розміру завданої потерпілому матеріальної шкоди, без належного обґрунтування необхідності цього лікування та необхідності проведення вказаних у довідці процедур (а. к. п. 140).

Вказане свідчить про те, що із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_15 стягнута матеріальна шкода, розмір якої не підтверджений зібраними у кримінальному провадженні доказами, що із обвинуваченого стягнута матеріальна шкода на відшкодування збитків, заподіяння яких обвинуваченому не інкримінується.

Колегія суддів приймаючи рішення також вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду кримінального провадження суду першої інстанції не були надані постанови про призначення судово-медичних експертиз щодо потерпілого ОСОБА_15 , такі також не були надані апеляційному суду, що під час проведення дізнання не було проведено огляд потерпілого ОСОБА_15 із залученням спеціаліста (стоматолога чи іншого лікаря), що обов`язок доведення розміру завданої матеріальної шкоди покладається на потерпілого.

Тому, на переконання апеляційного суду, слушними є і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 про те, що місцевий суд мав всі підстави при оцінці доказів обґрунтованості позову про стягнення матеріальної шкоди визнати неналежним i недопустимим доказом надану ФОП ОСОБА_12 довідку про надання пацієнту ОСОБА_8 лікувально-діагностичні маніпуляції.

При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час апеляційного розгляду справи сторонами кримінального провадження не заявлялось будь-яких клопотань, у тому числі про скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до місцевого суду, і зокрема для зміни пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення у частині спричинення потерпілому ОСОБА_15 тілесних ушкоджень.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди є необґрунтованим, оскільки спричинена ОСОБА_8 матеріальна шкода не підтверджена належними та допустимими доказами, що свідчить про те, що у задоволенні цивільного позову в цій частині необхідно відмовити.

Відтак, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , на підставі яких ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні цивільного позову у частині стягнення матеріальної шкоди, та не бере до уваги вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної шкоди в розмірі 5000 гривень, які також не узгоджуються з позицією обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_17 матеріальної шкоди у розмірі 197220 гривень скасуванню з відмовою у задоволенні цивільного позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_17 матеріальної шкоди у розмірі 197220 гривень скасувати та відмовити у задоволенні цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_17 матеріальної шкоди.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: