Справа № 201/7557/22
Провадження № 1-кп/201/815/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0001432 від 14.08.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, має на утриманні особу похилого віку матір 1956 р.н., з середньо-технічною освітою, працюючого токарем на ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним
13.08.2022 року близько 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи власним, технічно справним автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , здійснював рух у другій смузі для руху по проїзній частині Центрального мосту, яка складається з трьох смуг для руху в одному напрямку, в Соборному районі м. Дніпра, за напрямком від правого берега у бік лівого берега Дніпра.
Під час руху ОСОБА_3 , легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, рухаючись в другій смузі для руху при виявлені автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 , який знаходився в нерухомому стані із увімкненими сигналами аварійної зупинки, у другій смузі для руху, в районі електроопори № 33 попутного напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «NISSAN LEAF», р.н. НОМЕР_1 із задньою частиною автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 , в подальшому автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 почав некерований рух прямо в результаті чого допустив наїзд передньою своєю частиною на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився на проїзній частині Центрального мосту попереду автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 , після цього вказаний автомобіль продовжуючи свій рух прямо, допустив зіткнення своєю передньою частиною із задньою частиною нерухомого автомобіля «AUDI A4», р.н. НОМЕР_4 , який знаходився попереду та на одній прямій із автомобілем «ВАЗ 21099» із увімкненими сигналами аварійної зупинки.
Внаслідок даної ДТП пішоходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в момент зіткнення знаходився на проїзній частині Центрального мосту між автомобілями «ВАЗ 21099» та «AUDI A4», спричинено тілесне ушкодження у вигляді: тупої травми нижніх кінцівок:
- відкритих уламкових переломів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків та рваної рани по передній поверхні гомілки в проекції перелому;
- чисельних забійно-рваних ран лівої нижньої кінцівки: на передній поверхні правої гомілки в середній третині, на внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, на внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині, на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу з переходом вниз до середньої третини лівої гомілки;
- чисельних саден на передній поверхні правої гомілки з частковим переходом на зовнішню поверхню, на передній поверхні правого гомілковостопного суглобу з частковим переходом на стопу та гомілку, на внутрішній поверхні лівої гомілки на межі середньої та нижньої третини, на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки на межі верхньої та середньої третини, які згідно висновку експерта відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-б, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6.
Порушення правил безпеки дорожнього руху згідно висновку судової автотехнічної експертизи виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить:
- п. 12.3 - "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди", невиконання якого знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що наступили.
Дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

2. Позиція обвинуваченого
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати.

3.Позиція потерпілого
Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив вчинення злочину при викладених вище обставинах, повідомив про часткове відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 моральної шкоди, просив суд призначити покарання на свій розсуд.

4. Докази, які були досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого учасники не заперечували.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом потерпілого, обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 2 статті 286 КК України порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжкого злочину.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання - не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, однак вчиненого з необережності, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, рівень культури та освіти, офіційне працевлаштування, позитивну характеристику з місця роботи, освіту, наявність на утриманні особи похилого віку, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння та його щире каяття, добровільне часткове відшкодування шкоди, вчиненнязлочину вперше.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.
При цьому суд враховує, що обвинувачений має посвідчення водія, офіційно працює, а тому має необхідність в керуванні транспортним засобом, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено не в стані алкогольного сп`яніння, вперше, відноситься до необережного злочину, за таких обставин суд вважає за недоцільне призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде відповідати його правам та інтересам.
Разом з тим, згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з усіх обставин справи, а також думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, та думки потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову
У даному кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 3020,48 грн, у зв`язку із проведенням судових експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 3020,48 грн.
Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- автомобіль марки «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поставлено на майданчик тимчасового тримання ТОВ «Династія-Дніпро» за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22 - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 або його довіреній особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2022 року на вказаний автомобіль;

- автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який поставлено на майданчик тимчасового тримання ТОВ «Династія-Дніпро» за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22 - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 або його довіреній особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2022 року на вказаний автомобіль;

- автомобіль марки «Ауді А-4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити останньому за належністю, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2022 року на вказаний автомобіль;

- CD диск із записом відео електронної системи «Безпечне місто» - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1