УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0002770,

встановив:
28.11.2022 року прокурор окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, яке, на думку прокурора, належить ТОВ ТД «ФАВОРІТ-АВТО», а саме на автомобіль «RENAULT DUSTER 1461», 2018 року випуску, синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , № двигун НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Клопотання прокурора складено формально та містить лише посилання на ряд статей КПК, які регламентують порядок накладення арешту на майно. Разом з тим, прокурор не зазначає підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, яке, як вказує прокурор, буде доказом злочину, та яке, як свідчать надані матеріали, перебуває у розшуку саме у даному кримінальному провадженні. Зокрема, у клопотанні прокурора не йдеться, яке значення цей речовий доказ має для кримінального провадження та які обставини за допомогою цього доказу можливо довести у цьому кримінальному провадженні, яка необхідність збереження речового доказу, місцезнаходження якого невідоме, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту на це майно. У клопотанні прокурор зазначає, що власником автомобіля, на який він просить накласти арешт, є ТОВ ТД «ФАВОРІТ-АВТО», однак, до матеріалів клопотання не долучено актуальної інформації про те, хто на сьогоднішній день являється власником транспортного засобу, не зазначає у клопотанні прокурор, в чиєму володінні на сьогоднішній день перебуває вказаний автомобіль, хоча мав би до клопотання прокурор долучити документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Відсутня в матеріалах клопотання й постанова слідчого про визнання транспортного засобу речовим доказом. Натомість, до клопотання долучено протокол допиту генерального директора ТОВ ТД «ФАВОРІТ-АВТО» ОСОБА_3 , з показів якого вбачається, що автомобіль, на який просить накласти арешт прокурор, передавався в оренду юридичній особі, якою, за час оренди, була сплачена вартість автомобіля, в зв`язку з чим, по закінченню амортизаційного пробігу, автомобіль Рено Дастер, р.н. НОМЕР_1 , був списаний з ТОВ ТД «ФАВОРІТ-АВТО». Однак, незважаючи на вказані покази, органом досудового розслідування, як свідчать долученні до клопотання документи, не встановлено дійного володільця майна, про накладення арешту на яке йдеться у клопотанні.

Не наведено у клопотанні прокурора й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено, яка є необхідність у застосуванні заборон відчуження, користування та розпорядження майном, на яке просить накласти арешт прокурор.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:
Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0002770, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя