Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/435/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2021 року, погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий) про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0001248, відомості про кримінальне правопорушення в якому 13.09.2021, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, - повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків у строк до сімдесят дві години.

З матеріалів судового провадження убачається, що 13 вересня 2021 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні за №0001248, відомості про кримінальне правопорушення в якому 13.09.2021 внесені до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. Слідчий у клопотанні вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2021, о 15:51 год, надійшло повідомлення зі служби "102", від ГО "Доста" про те, що за адресою м. Ужгород вулиця Українська, виявлено незаконні ігрові автомати "Спорт бар", поряд із супермаркетом «АТБ». В ході огляду місця події виявлено та вилучено вказане у клопотанні слідчим тимчасово вилучене майно, яке постановою слідчого СВ Ужгородського РУП від 13.09.2021 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Слідчий у клопотанні також зазначає, що тимчасово вилучене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та є речовим доказом у кримінальному провадженні, - просить накласти арешт на майно задля запобігання можливості його відчуження, розпорядження та користування, тобто забезпечення його зберігання.

Повертаючи прокурору клопотання для усунення недоліків в ухвалі слідчий суддя, зазначає про те, що у порушення приписів п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна зазначено перелік і види майна, що належить арештувати, однак відсутні будь-які документи (відомості), які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном, а також до клопотання не додані оригінали або копії відповідних документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. За таких обставин слідчий суддя позбавлений можливості належним чином повідомити володільця майна про розгляд клопотання про накладення арешту на майно. Оскільки слідчим суддею встановлено, що погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, тому слідчий суддя дійшов висновку про неможливість його розгляду.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_5 , вказує на незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Стверджує, що обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 проведено у порушення вимог закону, оскільки працівники поліції безпідставно проникли у приватну власність та провели незаконний обшук. Звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання у кримінальному провадженні жодній особі не вручено повідомлення про підозру. Стверджує, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Вважає, що у клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування правових підстав для арешту вказаного нерухомого майна, і не вказано чи таке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Враховуючи вищенаведене, адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Матеріали судового провадження розглядаються за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується те, що: сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання; будь-яких клопотань про відкладення його розгляду на інший термін та даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду не подавали; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки у судове засідання будь-кого зі сторін кримінального провадження.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, згідно зі ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства - є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Порядок та перелік судових рішень, постановлених слідчими суддями під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 26 (§ 2) Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про:відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; продовження відсторонення від посади; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; закриття кримінального провадження на підставі статті 284 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Частина друга статті 309 із змінами, внесеними згідно із Законами № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону; № 2548-VIII від 18.09.2018.

Згідно із частиною 3 цієї статті, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р (ІІ)/2020 від 17.06.2020.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у порядку ст. ст. 170 КПК України подав слідчому судді клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 00001248 від 13.09.2021 за ч. 1 ст. 203-2 КК України, вилучене у ході проведення огляду місця події 12.09.2021 за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 42.

За результатами розгляду вказаного клопотання слідчим суддею прийняте передбачене ч. 3 ст. 172 КПК України рішення про його повернення прокурору, встановивши строк у 72 години для усунення недоліків.

Зміст глави 17 (ст. ст. 170-174) та ст. 309 КПК України свідчить про те, що рішення слідчого судді про повернення прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків в апеляційному порядку окремому оскарженню не підлягає.

КПК України не містить норм, які б свідчили про можливість апеляційного оскарження рішення слідчого судді про повернення прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків.

Наведене вище свідчить про те, що адвокат ОСОБА_5 оскаржив ухвалу слідчого судді, яка не підлягає окремому оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України у разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, слідчого судді, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2021 року, якою клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2021 року, якою погоджене з прокурором клопотання слідчого про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0001248, відомості про кримінальне правопорушення в якому 13.09.2021, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків у строк до сімдесят дві години, закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: