Провадження 1-кп/522/410/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001976 від 28.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України, за наступних обставин.

27.08.2021 приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_3 перебував біля входу до магазину «Продукти 24», розташованого на першому поверсі будинку за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 29, де спільно з продавцем магазину курив та голосно розмовляли поряд з припаркованим автомобілем мешканця зазначеного будинку ОСОБА_6 , який направлявся до свого автомобіля. У цей час ОСОБА_3 , діючи на ґрунті особистих неприязнених стосунків, з метою помсти наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область підборіддя, декілька ударів (не менше двох) кулаком правої руки в обличчя та декілька ударів по тулубу ОСОБА_6 , завдавши йому фізичний біль.

Вказаними навмисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: багато уламкового перелому дна правої орбіти, перелому латеральних стінок обох гайморових пазух, які відповідно до п.п. 2.2.2 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаного злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.08.2021, згідно з якого ОСОБА_6 просить прийняти міри правового характеру до невстановленої особи, яка 27.08.2021 близько 16 год. 00 хв., знаходячись біля будинку за адресою: м. Одеси, вул. Жуковського, 29, яка нанесла йому декілька ударів рукою в область голови і тулуба;

- висновком лікаря за результатами проведеної комп`ютерної томографії головного мозку від 27.08.2021, згідно якого об`ємних та вогнищевих змін в структурах головного мозку та ЗЧЯ не виявлено Багатоуламковий перелом дна правої орбіти. Перелом латеральних стінок обох гайморових пазух. Гемосинус;

- довідкою лікаря КНП «Міська клінічна лікарня №1» від 27.08.2021, згідно якого ОСОБА_6 було постановлено діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Багатоуламковий перелом орбіти та задньої стінки гайморової пазухи;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2022, згідно якого ОСОБА_6 впізнає особу під №4, яка 27.08.2021 за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 29, завдала йому тілесних ушкоджень шляхом його побиття. Особою під №4 є ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2022, згідно якого ОСОБА_6 впізнає особу під №1, яка 27.08.2021 за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 29, завдала йому тілесних ушкоджень шляхом його побиття. Особою під №1 є ОСОБА_3 ;

- висновком експерта №535 від 24.05.2022, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: багатоуламковий перелом дна правої орбіти, перелом латеральних стінок обох гайморових пазух. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, можливо у вказаний строк та за наведених обставин, і за своїм характером не були небезпечними для життя, викликають тривалий розлад здоров`я понад три тижні та згідно із п.п. 2.2.2 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

При призначенні покарання обвинуваченим суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України, є нетяжкими злочином проти життя та здоров`я особи, який карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ними алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Представник потерпілого в судовому засіданні долучила цивільний позов та підтримав його в повному обсязі. Майнову шкоду потерпілому не відшкодовано.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого та наслідки злочину, зазначену пом`якшуючу обставину, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинене ним кримінальне правопорушення покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням, оскільки на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Щодо цивільного позову.

Адвокатом ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди у розмірі 29 200 гривень та моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, завданої злочином.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

2.1 В обґрунтування позовних вимог представник потерпілого посилався на наступне.

Неправомірними діями відповідача, ОСОБА_3 , позивачу було завдано майнової шкоди.

Так, 27.08.2021 року потерпілий після отриманих тілесних ушкоджень був змушений звернутися в Діагностичний центр Магнитно-резонансної Томографії та комп`ютерної томографії «Sanitas» для встановлення наявності уражень та пошкоджень, які могли статися та утворитися внаслідок побиття. Згідно висновку комп`ютерної томографії головного мозку ОСОБА_6 від 27.08.21 року об`ємних та вогнищевих змін в структурах головного мозку та ЗЧМТ не виявлено. Виявлено багатоуламковий перелом дна правої орбіти. Перелом латеральних стінок обох гайморових пазух. Гемосинус. За проведене дослідження ОСОБА_6 було сплачено 1 200 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру наданого ТОВ «ДЦ Санітас» від 27.08.2019 року. Окрім наведеного, захисник стверджував, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у позивача виявилось порушення конструкції правого верхнього премоляра, який складався з імпланту та металокерамічної коронки, яка згодом повністю була зруйнована. У зв`язку з наведеним, позивач був змушений звернутися до лікаря хірурга ортопеда з метою відновлення конструкції правого верхнього премоляра та встановлення нової металокерамічної коронки на імпланті. Відповідно до фіскального чеку №758876562/ВН 1754 від 03.02.2023 року за вказані послуги, ОСОБА_6 сплатив 28 000 гривень. Підсумовуючи наведене, загальна сума майнової шкоди, яка була завдана позивачу, внаслідок скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, складає 29 200 гривень.

2.1 Крім того, позивач наполягає, що неправомірними діями відповідача, ОСОБА_3 йому також було завдано немайнові втрати, а саме спричинено моральні та фізичні страждання

Потерпілий пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя та здоров`я. Також, вищевказані обставини спричинили негативні зміни у житті потерпілого, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючих обставин злочину, страх можливого повторення подій, негативні переживання, тимчасову відірваність від активного соціального життя, емоційну напругу, нервозність, почуття образи, обурення, що супроводжувалося постійним больовим відчуттям. Наслідки події, що мала місце з вини ОСОБА_3 , потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання.

Також, важливим є той факт, що ОСОБА_3 жодного разу навіть не намагався вжити заходів щодо відшкодування потерпілому майнової і моральної шкоди, не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним злочину. Зазначене безпосередньо, окрім іншого відобразилося на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав потерпілий.

Враховуючи, ступінь вини ОСОБА_3 , характер вчиненого діяння та заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого захисник просив суд відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.

2.3 Обвинувачений в судовому засіданні просив задовольнити позов частково в частині документально підтверджених витрат за проведене лікування фізичної травми потерпілого, заподіяної внаслідок його протиправних дій. Обвинувачений також визнав цивільний позов про стягнення моральної шкоди частково.

2.3 Судом встановлено наступне.

Отримання ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_3 , зазначених у обвинувальному акті, які останній беззаперечно визнав. Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена у повному обсязі наведеними доказами.

Позивачем документально підтверджено та приєднано до позову витрати на проведення комп`ютерної томографії головного мозку, у розмірі 1200 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру наданого ТОВ «ДЦ Санітас» від 27.08.2019 року.

Крім того, захисник потерпілого стверджував, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у позивача виявилось порушення конструкції правого верхнього премоляра, який складався з імпланту та металокерамічної коронки, яка згодом повністю була зруйнована. У зв`язку з наведеним, позивач був змушений звернутися до лікаря хірурга ортопеда з метою відновлення конструкції правого верхнього премоляра та встановлення нової металокерамічної коронки на імпланті. Відповідно до фіскального чеку №758876562/ВН 1754 від 03.02.2023 року за вказані послуги, ОСОБА_6 сплатив 28 000 гривень.

Інкримінований ОСОБА_3 злочин, в результаті якого ОСОБА_6 було завдано тілесні ушкодження у вигляді: багато уламкового перелому дна правої орбіти, перелом латеральних стінок обох гайморових пазух, які відповідно до п.п. 2.2.2 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості було вчинено 27.08.2021 року. Потерпілим було проведено вищевказане лікування 03.02.2023 року, тобто через майже через рік і шість місяців після отримання зазначених тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Разом з тим в суду, відсутні будь-які експертні висновки щодо наявності причинного зв`язку між встановленням потерпілому ОСОБА_6 нових металокерамічних коронок на імпланті та отриманням останніх тілесних ушкоджень середньої тяжкості в результаті протиправних дій ОСОБА_3 .

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №686/26653/18 від 03 грудня 2019 року, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.ст.76-80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, встановивши, що позивач письмових доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги у повному обсязі суду не надав, суд задовольняє позов в частині відшкодування майнової шкоди в рамках документально підтверджених витрат у розмірі 1200 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, судом встановлено наступне.

За приписами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Частинами 4-5 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, що стосується розміру моральної шкоди, суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд бере до уваги, висновок висвітлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020, справа №752/17832/14-ц, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Стаття 1168 ЦК України встановлює, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, а саме пункту 3 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі по тексту - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Як убачається з пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Судом враховано характер отриманих ушкоджень здоров`я потерпілим, тимчасову відірваність від активного соціального життя, емоційну напругу, почуття образи, обурення, що супроводжувалося постійним больовим відчуттям, що обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Тому суд вважає, співмірним заподіяній моральній шкоді стягнення на користь потерпілого з обвинуваченого грошових коштів у сумі 40 000 гривень.

Речові докази до справи не долучались, процесуальні витрати відсутні.

Підстав для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-376 КПК України, ст.ст.1-90 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинену злочину, передбачених ч.1 ст.122 КК України,та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 1200 гривень та моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:

31.03.23