Справа № 367/4045/22
Провадження №1-кп/367/671/2022
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 21.07.2022 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000645, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшов обвинувальний акт по зазначеному вище кримінальному провадженню.

В судовому засіданні прокурор висловила думку, що обвинувальний акт підсудний Ірпінському міському суду Київської області, відповідає вимогам закону і підлягає призначенню до судового розгляду. Заявила клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу. Мотивує клопотання тим, що ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строк дії якого закінчився 22.10.2022р. Однак, наявні ризики, які заявлялися прокурором раніше при обранні запобіжного на етапі досудового розслідування, вони зменшилися та продовжують існувати, зокрема ризики передбачені п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. Метою застосування даного виду запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вищевказаних ризиків. ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів та у разі визнання його винуватим, ОСОБА_5 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років. Зважаючи на викладене, обвинувачений ОСОБА_5 будучи не ізольованим від суспільства в частині вільного вибору місця перебування, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, з метою уникнення встановленої Законом відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Таким чином продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, прокурор зауважує, що ОСОБА_5 може вчинити ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом їх підбурювання, вмовляння чи залякування, оскільки йому відомі їх анкетні дані та місця їх проживання, зокрема, свідки є сусідами підозрюваного та які внаслідок фізичного чи психологічного примусу з боку підозрюваного можуть піддатися незаконному впливу з боку ОСОБА_5 , що в подальшому призведе до спотворення їх показів, які вони даватиме під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження. Також, враховуючи, що на даний час судом не проведено жодної дії, спрямованої на зясування обставин та перевірки їх доказами, зокрема судом не допитано потерпілу та свідків, не вивчено письмових доказів, а тому обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На переконання прокурора, менш суворі запобіжні заходи, ніж домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Захисник вважав, що обвинувальний акт не відповідає нормам КПК, тому підлягає поверненню прокурору. Зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено обставини, які пом`якшують покарання. Однак, в обвинувальному акті наведено недопустиму натуралізацію злочину. Щодо застосування до його підзахисного запобіжного заходу заперечував. Оскільки вважає, що заявлені прокурором ризики надумані та нічим не обґрунтовуються, а за час, що не діє запобіжний захід, ОСОБА_5 ніяким чином не намагався вплинути ні на потерпілу, ні на свідків, на усі виклики суду з`являвся вчасно. Тому, просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_5 . Однак, якщо суд все-таки вирішить необхідним застосувати запобіжний захід, то просив врахувати, що обвинуваченому необхідно продовжувати волонтерську діяльність та працевлаштуватися щоб мати змогу забезпечити себе засобами до існування.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Потерпіла та її законний представник в судове засідання не з?явились.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, в якій передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, згідно із ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Задля охорони суспільної моралі та інтересів потерпілого законодавець у ст. 27 КПК України передбачив закритий розгляд справи про статеві злочини. Ці особливості стосуються також складання обвинувального акту.

Із пункту 20 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30 травня 2008 року № 5 вбачається, що у випадку недопустимості натуралізації опису в обвинувальному висновку обставин вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, що унеможливлює його публічне оголошення, судам необхідно повертати справу прокурору для складання нового обвинувального висновку. Вирок, в якому допущена така натуралізація, підлягає скасуванню як такий, що принижує гідність потерпілої особи, тобто натуралізація опису обставин вчиненого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи в обвинувальному акті є недопустимим.

Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" від 03.10.2012 року за N 223-1430/0/4-12 чітко визначив, що суд під час підготовчого провадження повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статей 291 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим ( крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до аналізу діючого кримінального процесуального законодавства у підготовчому судовому засіданні суд має право приймати рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим, чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Тобто, зі змісту вищенаведених норм випливає, що обвинувальний акт є процесуальним документом, що оголошується публічно, а тому обставини вчиненого злочину описані в ньому не повинні містити відверту натуралізацію подій, що принижує гідність як потерпілої особи так і самого обвинуваченого.

Однак, із змісту обвинувального акту вбачається, що фактичні обставини та саме формулювання обвинувачення містять в собі надлишковий та недопустимий натуралізм в описанні характеру завданих неповнолітній потерпілій тілесних ушкоджень внаслідок вчинення злочину з їх надмірною деталізацією.

Отже, наведені вище обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, через недопустиму відверту деталізацію характеру отриманих неповнолітньою потерпілою тілесних ушкоджень внаслідок злочинних дій, а наявність в обвинувальному акті таких недоліків перешкоджають суду призначити судовий розгляд. У звязку із цим, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 21.07.2022 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000645, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, прокурору для усунення недоліків.

Разом із цим, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Стаття 181 КПК України передбачає, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Суд, заслухавши пояснення та доводи учасників по справі, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, за вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, тому є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за інкримінований йому злочин. Крім того, судом в даному провадженні ще не допитана неповнолітня потерпіла та свідки, не досліджені докази по справі, а тому є підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні.

Разом із тим, в підготовчому судовому засіданні прокурором не було доведено суду наявності ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не було доведено недостатність застосування таких умов запобіжного заходу для запобігання наявних ризиків, суд дійшов висновку про можливість застосувати відносно обвинуваченого домашній арешт в нічний час доби, що є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у кримінальному провадженні та такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, із покладанням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Суд вважає за можливе не застосовувати цілодобовий домашній арешт до обвинуваченого для того, щоб він мав змогу працювати та забезпечувати своє існування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 290, 291, 314, 315 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 21.07.2022 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000645, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

Клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 :

-не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щодня в період часу з 22-00 год до 07-00 год без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду;

-з`являтись до суду, слідчого чи прокурора на першу вимогу.

-утриматись від спілкування з потерпілою та свідками.

-здати на зберігання до ВП №2 Бучанського РУП ГУНП України в Київській області свій паспорт для виїзду за кордон.

В решті клопотання прокурора відмовити.

Зобов`язати працівників ВП №2 Бучанського РУП ГУНП України в Київській області доставити і поставити на облік ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , та повідомити про це суд.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`явитися у житло, в якому він перебуває під арештом, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

У разі невиконання обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

Повний текст ухвали буде виготовлено і проголошено 26.12.2022 р. о 08-30 год.

На ухвалу в частині запобіжного заходу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1