Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/315/22
Провадження № 1-в/553/100/2022
У Х В А Л А
Іменем України

26.10.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.07.2015 року Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 186 КК України 1 року позбавлення волі;

-по даній справі засудженого 30.05.2016 року Лубенським міським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, за ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання час перебування під вартою з 04.06.2015 року по 30.05.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 31.05.2016 року по 24.10.2019 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок від 30.05.2016 року залишено без змін,-

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року адміністрація Полтавської виправної колонії № 64 та голова спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради звернулись до суду зі спільним поданням про застосування умовно - дострокового звільнення, відповідно до ст. 81 КК України, відносно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання та за час відбування покарання засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони. Засуджений ОСОБА_4 за час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 04.12.2019 року міру покарання відбуває у «Полтавській виправній колонії № 64» характеризується добре, мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, має 6 заохочень.

В судовому засіданні представник Полтавської виправної колонії № 64 подання підтримав в повному обсязі.

В судове засідання представник спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради не з`явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд подання у відсутність їх представника, подання підтримує в повному обсязі

Засуджений в судовому засіданні при вирішенні судом питання про застосування умовно дострокового звільнення відносно нього з урахуванням обставин встановлених в ході судового розгляду подання, покладався на розсуд суду.

Прокурор при вирішенні даного подання заперечував проти його задоволення та вказував про його передчасність, оскільки засуджений своєю поведінкою не довів виправлення.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.
Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 04.06.2015 року. Засуджений ОСОБА_4 за час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 04.12.2019 року міру покарання відбуває у «Полтавській виправній колонії № 64» характеризується наступним чином, на початку відбування покарання за порушення встановленого порядку один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашене у встановленому порядку, внаслідок проведеної виховної роботи із засудженим, останній змінив свою поведінку на кращу. Адміністрацією установи заохочувався дев`ять разів за виконання покладених обов`язків за додержання правил поведінки, встановлених кримінально виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до рішення виправної колонії від 16.01.2020 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

16 жовтня 2020 року, Рішенням комісії виправної колонії про застосування умовно дострокового звільнення від покарання відмовлено, як особі, яка не довела своє виправлення. Рішенням комісії виправної колонії від 01.02.2022 року у застосуванні умовно - дострокового звільнення було прийнято позитивне рішення, як особі, яка довела своє виправлення.

В поданні вказувалось про те, що засуджений працевлаштований на виробництві установи в бригаді слюсарів, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться добре. До виконання робіт по благоустрою території і приміщень установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, приймає безпосередню участь у їх виконанні.

При цьому, матеріали подання не містять інформації про встановлені вище в ході судового розгляду даної справи факти порушення засудженим ОСОБА_4 встановленого режиму відбування покарання, що в свою чергу спростовує наведену адміністрацією установи поведінку останнього.

Статтею 81 КК України визначено, що умовно дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71,72 КК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від N 10 від 26.12.75 « Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким» визначено, що суди, вирішуючи питання про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання або про заміну
невідбутої частини покарання більш м`яким, повинні забезпечити строго індивідуальний підхід до кожного засудженого, маючи на увазі, що умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані
лише до тих засуджених, які, відбувши передбачену законом частину покарання, зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці, а особи, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, крім того, й чесним ставленням до навчання довели своє виправлення.
Так, з матеріалів наданих суду, вбачається, що відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ "Полтавська ивправна колонія № 64" начальником арештного дому 26.10.2022 року, згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений ОСОБА_4 має середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства. В той же час дана характеристика, а також характеристики котрі були першочергово надані суду разом з поданням, та надані в ході судового розгяду від 20.09.2022 року, взагалі не містять оцінки ступеня виправлення засдуженого, що є обов`язковим для об`єктивного вирішення даної категорії справ та з`ясування усіх фактичних осбиавин подання.

З урахуванням цієї обставини, матеріали особової справи на засудженого містять характеристику на ОСОБА_4 від 16.10.2020 року, в якій міститься визначення оцінки ступеня виправлення останнього "Стає на шлях виправлення" ( т.1 а.с.240), засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Інших характеристик на засдуженого ОСОБА_4 із визначенням ступеню його виправлення матеріали особової справи та судової справи не містять, що вказує про дійсність та належність характеритсики від 16.10.2020 року , в якій саме і міститься зазначена вище оцінка поведінки засудженого та котра і має бути прийнята судом до уваги при вирішенні по суті даного подання.

Визначена оцінка ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 "Стає на шлях виправлення" відповідає оцінці поведінки останнього і на даний час, оскільки кореспондується з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, середнього рівня ймовірної небезпеки для сусупільства, котра є досить значною для засудежної особи, відносно якої вирішується питання щодо умовно - дострокового звільнення та в свою чергу не вказує на наявність переконивих і достатніх даних щодо можливості застосувнаня такого звільнення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі.

Разом з цим, досліджуючи та оцінюючи ставлення ОСОБА_4 до скоєного ним протягом усього періоду відбування покарання, суд констатує, що його відношення було нестабільним та суперечливим за своїм змістом.

Так, згідно вироку від 30.05.2016 року Лубенського міського районного суду Полтавської обалсті, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав повністю.

В подальшому безпосередньо засудженим ОСОБА_4 даний вирок було оскаржено в апеляцічйному порядку в частині невірної кваліфікації злочинних дій останнього, суворості призначеного покарання та порушень процесуального характеру, але апеляційною інстанцією даний вирок було залишено в силі, а апеляційні скарги сторони та учасників - без задоволення ( т.1 особової справи а.с.47-54).

В подальшому захисником засдуженого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 в інтересах останнього було подано також касаційну скаргу, в якій останній просив скасувати вказані пішення з пістав призначеного його підзахисному суворого покарання та призначення більш м`якого з підстав наявност у останнього утриманців похилого віку та формального перерахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, котра постановою Верховного Суду від 15.07.2020 року залишена без задоволення ( т.1 особової справи а.с.79-83).

Дані обставини беззаперечно вказують, що за період відбування призначеного ОСОБА_4 судом першої інстанції покарання з його самого початку і до 15.07.2020 року засуджений фактично не визнавав своєї вини в скоєнні інкримінованих йому злочинів та не погоджувався з призначеним судом покаранням, що свідчить про відсутність в його діях та свідомості сприйняття законності призначеного покарання та його співмірності до скоєного, ознак щирого каяття за скоєне, а також спокутування своєї протиправної поведінки в місцях позбавлення волі.

Дані висновки суду підтверджуються часовим проміжком застостосування до останнього, як стягнення -17.02.2020 року, тобто до прийняття 15.07.2020 року Верховним Судом остаточного рішення за його скаргами, так і заохочень, котрі були застостовані починаючи з 18.08.2020 року, тобто вже виключно після прийняття Верховним Судом 15.07.2020 року свого рішення. Лише з 2020 року почав ОСОБА_4 і свою трудову діяльність в установі.

Таким чином, всі зазначені докази та фактичні обставини вказують про нестабільну і неналежну поведінку засудженого ОСОБА_4 , котра не надає суду підстав вважати та беззаперечно стверджувати про її відповідність критеріям щодо можливого застосування до засудженої особи умовно - дострокового звільнення, оскільки позитивна динаміка в його поведінці починається лише з серпня 2020 року, що станом на час внесення до суду подання становить 1 рік 5 місяців.

Окремої уваги заслуговує та обставина, що на момент внесення даного подання до суду, на час якого і вирується судом порушене в ньому питання, вбачається, що станом на 01.02.2022 року відбута частина строку покарання засудженим ОСОБА_4 становить - 11 років.

Проте, з даних 11 років - 3 роки 6 місяців засуджений відбувава покарання в ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23", де характеризувався посередньо, та лище з 04.12.2019 року відбуває покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія № 64", що на момент звернення з даним поданням складає 1 рік 2 місяці. Інший термін відбутий за рахунок зарахуванням останньому строку попереднього ув`язнення з 04.062015 року по 30.05.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить майже 2 роки.

З огляду на викладене, адміністрація ДУ " Полтавська виправна колонія № 64" за період часу 1 рік 2 місяці ( строку відбування останнім покарання) дійшла переконливого висновку щодо належного ступеня виправлення особи, що вчинила особливо тяжкий злочин. При цьому, з 04.12.2019 року по 15.07.2020 року, що становить більше 6 місяців, ОСОБА_4 вважав незаконними, як судові рішення прийняті відносно нього, та і законність призначеного йому покарання.

Таким чином, за 8 (вісім) місяців відбування покарання ( на час звернення до суду з даним поданням) засуджена особа - ОСОБА_4 довела своє виправлення і досягла найвищого рівня "Як особа яка стала на шлях виправлення".

Дані фактичні обставини, що мають вирішальне та суттєве значення для вирішення даної справи, не знайшли свого належного та логічного обгрунтування в поясненнях представника установи в судовому засіданні.

З урахуванням значної тривалості строку покарання, котрий ще підлягає відбуттю засудженим ОСОБА_4 та з огляду вказаних судом в даному рішенні фактичних осбтавин, суд приходить до висновку про передчасність поданого до суду подання.

Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_4 під час відбування всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.
Із врахуванням того, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину пов`язаного з позбавленням життя потерпілого, засуджений є суспільно-небезпечною особою, не можливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.
В матеріалах справи відсутні беззаперечні та переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 в умовах ізоляції від суспільства досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.
На теперішній час суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він досяг виправлення.
У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на шлях виправлення необхідний більш тривалий час.
Таким чином, проаналізувавши здобуті докази, суд приходить до переконливого висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому в сукупності всі фактичні обставини вказують, що ОСОБА_4 не підлягає умовно - достроковому звільненню, в зв`язку з чим дане подання є безпідставним та передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539, 376 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні спільного подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, відносно: ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю та передчасністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1