Дата документу 31.01.2023 Справа № 335/3753/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/3753/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/320/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Балабине, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, неодруженого, який дітей на утриманні не має, має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 звернулись з апеляційними скаргами на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено відраховувати з 17 лютого 2021 року, тобто з дня фактичного затримання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні всього на суму 6676 (шість тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 84 копійок.

Скасовано арешт майна, а саме: з групи ножів у кількості 7 штук зі стола кімнати; 2 мобільних телефонів фірми «нокіа» у корпусах сірого кольору; кухонного ножа зі слідами РБК на лезі, який знаходився на магніті під столом; 11 ножів з кухні; ганчірки з плямами РБК; простирадла з плямами РБК, які вилучені в ході проведення слідчої дії, а саме огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_2 , накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2021 року у справі № 335/1862/21, 1-кс/335/1187/2021.

Скасовано арешт майна, а саме: зі светру сірого, футболки білої зі слідами РБК, штанів спортивних синіх, шльопанців чорних, шкарпеток білих, які були вилучені 17 лютого 2021 року у ОСОБА_6 в ході затримання в порядку ст.208 КПК України, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2021 року у справі № 335/1862/21, 1-кс/335/1186/2021.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду є необґрунтованим.

Вважає, що судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, не доведені обставини, які суд визнав встановленими, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник посилається на те, що всупереч вимогам закону, ні мотиви, ні мета скоєння злочину у вироку не зазначені.

Висновок про бажання настання смерті потерпілої викликає сумніви з огляду на обставини, підтверджені показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про те, що ОСОБА_6 з ОСОБА_12 проживали спільно більше 10 років, вели досить сумнівний спосіб життя, але він влаштовував їх обох.

Апелянт вважає, що жоден із доказів окремо, а також всі вони в сукупності не доводять достеменно вину обвинуваченого у скоєнні злочину, який йому інкримінують.

Вважає, що з отриманих показань свідків та потерпілої не встановлено обставини, які б достовірно підтверджували вчинення будь-яких дій з боку обвинуваченого щодо ОСОБА_12 , які б свідчили про заподіяння їй смерті саме ОСОБА_6 .

Крім того, згідно зі свідченнями ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , двері до квартири ОСОБА_12 не зачинялися, що давало можливість доступу до квартири будь-кому.

Також, захисник вважає, що численні судові експертизи, на які посилався суд у вироку, також не доводять вину обвинуваченого.

Таким чином, вважає, що під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не здобуто та прокурором не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що не погоджується з вироком суду, оскільки не були враховані показання свідка ОСОБА_11 та працівника поліції, який приїздив на місце події за його викликом.

Окрім того, судом не надано оцінки показанням свідків, про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а був в шоковому стані.

Донька ОСОБА_12 не викликала поліції та візуально не могла визначити стан лежачої людини в кімнаті з порогу квартири, не заходячи до неї, а стверджувала, що саме він вбив її матір.

Вказує, що зі змісту вироку йому стало відомо про наявність в попільничці залишків цигарок з фільтром марки «URТА», оскільки таких цигарок він не купував та в наявності їх не було.

Вважає, що суд надав перевагу доводам сторони обвинувачення, а доводи сторони захисту не врахував.

Апелянт не заперечує той факт, що між ним та померлою були сварки.

Посилається на те, що не надано уваги тому, що кухонний ніж, який знаходився в користуванні, незрозуміло чому знаходився на магніті та без відбитків пальців.

Крім того, рани, які спричинили смерть потерпілої, нанесені з правої сторони, але він не шульга.

Мотивів позбавляти життя ОСОБА_12 у нього не було.

Про смерть ОСОБА_12 він дізнався коли прокинувся, однак не одразу зрозумів, що вона мертва.

Згідно з вироком суду, 17 лютого 2021 року, в період часу з 03 години 30 хвилин до 15 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за тимчасовим місцем мешкання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за допомогою наявного при собі ножа, який згідно з висновком судової медико-криміналістичної експертизи, є пласким односторонньо гострим предметом, що має колючо-ріжучі властивості, в ході конфлікту, наніс потерпілій ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 6 ударів в область шиї, тулуба та кінцівок, чим згідно з висновком судово-медичної експертизи, спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: лінійні садни в щічно-виличній ділянці зліва в підглазничній ділянці з права, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також різану рану на долонній поверхні лівої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я на термін понад 6, але не більше 21 доби, та в прямому причинному зв`язку із смертю на знаходяться. Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, ОСОБА_6 заподіяв вище вказаним ножем потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани на передній поверхні шиї в ділянці проекції верхнього краю щитоподібного хряща з ушкодженням правої внутрішньої сонної артерії; колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини з права в ділянці 5-го міжребер`я по середній ключичній лінії з ушкодженням середньої долі правої легені, колото-різаної рани із з духовинної ділянки з права, що ускладнилось масивною крововтратою, які утворилися незадовго до настання смерті та в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Від отриманих вищезазначених тяжких тілесних ушкоджень настала смерть потерпілої ОСОБА_12 на місці, та тим самим ОСОБА_6 умисно вбив ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Так, згідно з матеріалами провадження та вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, не визнав та зазначив, що 17 лютого 2021 року вранці вони з дружиною прокинулися та він пішов на ринок за продуктами. Коли повернувся з ринку, вони з ОСОБА_12 поснідали, при цьому випили пляшку горілки об`ємом приблизно 0,75 мл, після чого він ліг на диван та заснув. ОСОБА_12 залишилась сидіти за столом. Коли він через декілька годин прокинувся, побачив, що на підлозі біля дивану лежить нерухомо ОСОБА_12 . Він спочатку подумав, що вона заснула після вжитого алкоголю, бо раніше таке траплялось, що вона засинала на підлозі. Потім підійшов до неї та зрозумів, що вона померла. Після цього він відразу звернувся до сусідів та до інших людей надворі, щоб дали телефон чи викликали поліцію, однак йому відмовили. Повернувшись додому, він з телефону ОСОБА_12 викликав поліцейських та чекав їх приїзду, з дому не виходив, обстановку не порушував, нічого не прибирав та не змінював. На виклик приїхали патрульні поліцейські, оглянули місце та викликали слідчо-оперативну групу, яка приїхала через деякий час. Також пояснив, що приходила дочка ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , яка до квартири не зайшла, а з порогу побачила, що трапилось, дуже сильно лаялась, після чого пішла. Також пояснив, що з ОСОБА_12 вони часто вживали спільно алкогольні напої, іноді виникали сварки, бували випадки, що він її бив, однак перед цими подіями вони біля двох місяців не сварились. Пояснив, що того дня ніяких сварок між ними також не було, дружину він не вбивав, після сніданку ліг спати і більше нічого не пам`ятає. За яких обставин ОСОБА_12 могли бути нанесені тілесні ушкодження, від яких настала її смерть, йому невідомо. Крім того, пояснив, що двері їх квартири на замок не зачинялись, оскільки замок зламався, і він його не полагодив. Біля двох місяців вони з ОСОБА_12 жили в квартирі, не зачиняючи двері. Алкоголь завжди вживали вдвох, гості до них не приходили, і того дня вони також були тільки удвох.

Як убачається з матеріалів провадження та з самого оскаржуваного вироку, доводи сторони захисту судом першої інстанції належним чином не перевірені, не спростовані та у вироку на них відповіді немає, у вироку суд лише перелічив досліджені докази, проте не проаналізував їх та не навів переконливого обґрунтування, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

В тому числі, вказавши у вироку на те, що тілесні ушкодження потерпілій заподіяні обвинуваченим під час конфлікту, суд у вироку належним чином не вмотивував, чому дійшов таких висновків та не послався на докази, які б ці обставини підтверджували.

З вироку суду убачається, що суд (як і орган досудового розслідування) не встановив мотив вчиненого правопорушення, відповідно не зазначив його при формулюванні обвинувачення, яке визнане судом доведеним, що не відповідає вимогам ст.ст.91, 374 КПК України та на що обґрунтовано звертає увагу захисник в апеляційній скарзі.

Так, у частині першій статті 91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Викладене кореспондується з положеннями п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, згідно з якими, у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Встановлення мотиву вчинення злочину є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що судом не враховано.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та які відповідно до п.п.п.1-3 ч.1 ст.309 КПК України, є підставою для скасування ухваленого в цьому провадженні вироку суду щодо ОСОБА_6 .

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01 березня 2018 року у справі №466/9158/14-к; провадження №51-645 км 18.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає безумовному скасуванню.

Переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити вказані недоліки, оскільки для цього необхідно повторно дослідити всі обставини провадження та надані сторонами докази, проте відповідних клопотань від сторін не надходило. Тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст. 7-9 КПК України, а також керуючись положеннями ст.ст. 412, 415 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в цій ухвалі, повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини провадження та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Приймаючи до уваги вказані вимоги закону, інші доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, підлягають перевірці при новому розгляді.

Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на цей час не змінились, колегія суддів, призначаючи новий розгляд, залишає стосовно обвинуваченого раніше застосований до нього запобіжний захід - у виді тримання під вартою на 60 днів включно.

При новому розгляді питання щодо запобіжного заходу щодо обвинуваченого підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, тобто з 31 січня 2023 року до 31 березня 2023 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4