ВИРОК
Іменем України
09.11.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000434 про обвинувачення: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, без постійного місця проживання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 26.07.2022 року Франківським районним судом м.Львова за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд

встановив:
ОСОБА_6 22.07.2022 року близько 17.00 год. усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ (зі змінами) в Україні введено воєнний стан, маючи злочинний умисел на крадіжку чужого майна, вчиненого повторно, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, усвідомлюючи протиправність вчиненого ним діяння, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені потерпілим ОСОБА_4 здійснив крадіжку особистих речей, а саме грошових коштів у сумі 28000 грн. та 100 доларів США, що у відповідності до курсу НБ України становить 3656 грн. Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 31656 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Щиро розкаявся та просив у потерпілого вибачення. При цьому 08.11.2022 року відшкодував потерпілому ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Захисник ОСОБА_5 просив суд врахувати, що життя ОСОБА_6 було складним, він виховувся в дитячому будинку, не мав належної батьківської опіки. Також зазначив, що ОСОБА_6 зробив належні висновки, щиро кається та з власної ініціативи вирішив компенсувати моральну шкоду потерпілому. Відтак просив суд в частині призначення покарання застосувати положення статей 69 та 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що пробачив обвинуваченого, просив суд пом`якшити обвинуваченому покарання з огляду на його молодий вік та щире каяття.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд звертає увагу, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, разом з тим, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому, суд враховує особу винного, який є особою позбавленою батьківського піклування оскільки виховувався в дитячому будинку, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацевлаштований, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем реєстрації характеризується негативно, раніше судимий 26.07.2022 року Франківським районним судом м.Львова за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Беручи до уваги дійсні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, враховуючи, що сума викрадених коштів повернута потерпілому, відсутність претензій зі сторони потерпілого, добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди, щире розкаяння обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також встановлені судом вищенаведені дані про його особу, молодий вік, наявність на утриманні малолітньої дитини, стан його здоров`я, суд вважає можливим призначити ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки, таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам індивідуалізації та співмірності заходу примусу.
Вирішуючи питання про можливість застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 положень ст.69 КК України суд звертає увагу, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 26.07.2022 року, затверджено угоду про визнання винуватості від 08.07.2022 року, укладену між прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_7 , з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 з іншого боку та призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Крім цього, в судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що він раніше судимий за злочини проти власності. Однак, суд враховує такі обставини, зокрема, для характеристики посткримінальної поведінки особи, які доводять схильність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, у тому числі проти власності, його свідомого бажання незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, наведене свідчить, що попередньо застосовані до ОСОБА_6 покарання не призвели до позитивних змін в його особистості і не створили у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а отже були не достатніми і не змогли сприяти перевихованню обвинуваченого.
Відтак, на переконання суду підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України немає.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Поряд з цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 26.07.2022 року, затверджено угоду про визнання винуватості від 08.07.2022 року, укладену між прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_7 , з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 з іншого боку та призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Саме таке покарання знаходиться у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_8 злочинного діяння, даними про його особу та його посткримінальну поведінку, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 26.07.2022 року на речові докази у кримінальному провадженні №0000434 від 22 липня 2022 року, а саме: на грошові кошти, у відповідних номіналах: 1 купюра номіналом 100 доларів США серія LF031199006H та 53 купюри номіналом 500 гривень серії ЗВ7503814; Х37134088; АБ5904452; ЕД6992929; АЕ 0814684; ХЖ3157855; АЖ4601491; ЄЖ0950143; ЕД0232375; ХЖ6210038; БА936432; АЗ1438595; ХЖ9212040; ХА3642739; ЕД6992927; ЕД6992928; ЕД6992933; ЕД6992931; ЕД6992934; БГ9624348; АЗ3069547; ХЗ2305264; ББ7442751; ХЕ1714195; АЗ4567826; АА8071394; ЄЖ0950408; ВИ8170569; АГ8286598; ЄЖ0950415; АБ8282698; ЄЄ0065265; АЕ8353743; ЦБ7469441; АЄ9116523; ЄЖ0950412; АА5621278; ЕД4433232; ГТ0243572; ЗИ8157205; ХБ290099; ГБ6035684; ЗА5869929; ЄЗ4684861; ЄЗ3579254; БН467838; АА1171712; ВД2375056; ЗЗ8374162; АА0082447; ВЖ8210516; БТ2219140; ГА9243983, накладено арешт, який слід скасувати.
Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 22.07.2022 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Керуючись ст.100, 174, 368-371, 373-375, 392-395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 26.07.2022 року та даним вироком, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 22 липня 2022 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.07.2022 року на речові докази у кримінальному провадженні №0000434 від 22.07.2022 року, а саме: на грошові кошти, у відповідних номіналах: 1 купюра номіналом 100 доларів США серія LF031199006H та 53 купюри номіналом 500 гривень серії ЗВ7503814; Х37134088; АБ5904452; ЕД6992929; АЕ 0814684; ХЖ3157855; АЖ4601491; ЄЖ0950143; ЕД0232375; ХЖ6210038; БА936432; АЗ1438595; ХЖ9212040; ХА3642739; ЕД6992927; ЕД6992928; ЕД6992933; ЕД6992931; ЕД6992934; БГ9624348; АЗ3069547; ХЗ2305264; ББ7442751; ХЕ1714195; АЗ4567826; АА8071394; ЄЖ0950408; ВИ8170569; АГ8286598; ЄЖ0950415; АБ8282698; ЄЄ0065265; АЕ8353743; ЦБ7469441; АЄ9116523; ЄЖ0950412; АА5621278; ЕД4433232; ГТ0243572; ЗИ8157205; ХБ290099; ГБ6035684; ЗА5869929; ЄЗ4684861; ЄЗ3579254; БН467838; АА1171712; ВД2375056; ЗЗ8374162; АА0082447; ВЖ8210516; БТ2219140; ГА9243983.
Речові докази:
- грошові кошти, у відповідних номіналах: 1 купюра номіналом 100 доларів США серія LF031199006H та 53 купюри номіналом 500 гривень серії ЗВ7503814; Х37134088; АБ5904452; ЕД6992929; АЕ 0814684; ХЖ3157855; АЖ4601491; ЄЖ0950143; ЕД0232375; ХЖ6210038; БА936432; АЗ1438595; ХЖ9212040; ХА3642739; ЕД6992927; ЕД6992928; ЕД6992933; ЕД6992931; ЕД6992934; БГ9624348; АЗ3069547; ХЗ2305264; ББ7442751; ХЕ1714195; АЗ4567826; АА8071394; ЄЖ0950408; ВИ8170569; АГ8286598; ЄЖ0950415; АБ8282698; ЄЄ0065265; АЕ8353743; ЦБ7469441; АЄ9116523; ЄЖ0950412; АА5621278; ЕД4433232; ГТ0243572; ЗИ8157205; ХБ290099; ГБ6035684; ЗА5869929; ЄЗ4684861; ЄЗ3579254; БН467838; АА1171712; ВД2375056; ЗЗ8374162; АА0082447; ВЖ8210516; БТ2219140; ГА9243983, передані на зберігання у Львівську філію АТ КБ «Приватбанк» повернути потерпілому ОСОБА_4 , як власнику.
- мобільний телефон, визнаний речовим доказом на підставі постанови ст.слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 23.07.2022 року, який передано на збрігання до камери схову ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1