Справа № 606/564/22
УХВАЛА

28 листопада 2022 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000050 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 -,

за участю ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , внесеному в ЄРДР № 0000050 від 31 березня 2022 року.
Відповідно до клопотання, 14 жовтня 2022 року керівником Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а також, зважаючи на те, що вказана особа є адвокатом, 14 жовтня 2022 року в порядку статті 481 КПК України, надано прокурору Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 письмове доручення для здійснення процесуальної дії письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Згідно з письмовим повідомлення про підозру 30.03.2022 близько 16 год. 50 хв., водій ОСОБА_4 , керував автомобілем «JAGUAR F-PACE», р.н. НОМЕР_1 з невідповідностями стану його коліс і шин вимогам п. 31.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР), в салоні якого перебувало три пасажира, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та рухався автодорогою Н-18 «Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль» в межах с. Хмелівка, Тернопільського району, Тернопільської області в напрямку від м. Бучач до м. Теребовля, Тернопільської області.

Під час руху ОСОБА_4 , в порушення вимог п.п. 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «узбіччя») 2.3«б», «д» ПДР, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В ході такого руху на заокругленій ділянці вказаної автодороги, ОСОБА_4 , у порушення п. 12.1 ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху водій не врахував дорожню обстановку внаслідок чого виїхав на виділений конструктивно елемент дороги не призначений для руху транспортних засобів праве узбіччя, втративши контроль над управлінням автомобіля.

Внаслідок цього ОСОБА_4 своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів Правил, будучи неуважним поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги в правий кювет, де відбулося його зіткнення із нерухомим автомобілем «JEEP RENEGADE» р.н. НОМЕР_2 та їх перекидання.

У результаті даної дорожньо-транспортної пасажир автомобіля «JAGUAR F-PACE», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Потерпіла ОСОБА_9 та ОСОБА_5 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Порушенням водієм ОСОБА_4 вище зазначених вимог ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 та спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесне ушкодження середньої тяжкості та заподіло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
За твердженням прокурора, обґрунтованість цієї підозри повністю підтверджується зібраними під час здійснення досудового розслідування доказами та відповідає вимогам ЄСПЛ щодо тлумачення цього поняття.
Як зазначено у клопотанні, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню, крім того, враховуючи надані під час досудового розслідування показання потерпілих, є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на них, підбурюванням, вмовлянням та залякуванням, які дають підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.
На думку прокурора, вказані обставини свідчать про те, що виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдино можливим заходом, який зможе забезпечити нівелювання встановлених органом досудового розслідування ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а жоден інший запобіжний захід не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з мотивів наведених у ньому, просив застосувати запобіжний захід тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Додатково пояснив, що ОСОБА_4 в силу вимог КПК є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, підозра підписана керівником Тернопільської обласної прокуратури, так як ОСОБА_4 є адвокатом, прокурору Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 надано доручення вручити підозру. Оскільки ОСОБА_4 проживає в м. Харків, і, вручити підозру в день складення було неможливим, прокурор відповідно до ст. 278 КПК України направив рекомендованим листом повідомлення про підозру.

ОСОБА_4 отримав повідомлення про підозру, про що свідчить його підпис в рекомендованому повідомленні. Прокурор вважає твердження ОСОБА_4 про те, що ним отримано виклик до органу досудового розслідування неправдивими, оскільки будь-яких викликів, повідомлень, окрім як підозри з 14 жовтня до 20 жовтня не надсилалося. Також прокурор вказує, що ОСОБА_4 неодноразово всіма доступними засобами зв`язку, які наявні в матеріалах кримінального провадження, зокрема, на електрону пошту надсилалися повістки про виклик, дзвінки по мобільному телефону, однак, останній ігнорував всі виклики, таким чином ухилявся від органу досудового розслідування. Обставини про неможливість прибуття до органу досудового розслідування, які повідомляв ОСОБА_4 у своїх письмових повідомленнях визнано прокурором неповажними. Враховуючи вищенаведене, прокурором було винесено постанову від 10.11.2022 року про розшук ОСОБА_4 . Прокурор просив звернути увагу, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя має оцінити наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків, а не досліджувати чи має статус підозрюваного, особа з приводу якої розглядається клопотання. Також не брати до уваги позицію потерпілих в кримінальному провадженні, оскільки при розгляді клопотання про обрання забіжного заходу потерпілі не є учасниками процесу.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що не вважає себе підозрюваним, оскільки не отримував повідомлення про підозру. Просив звернути увагу на неухильне дотримання норм КПК, відповідно до яких, повідомлення про підозру здійснюється в декілька етапів, перше-це підписання самої підозри, друге - її вручення у спосіб передбачений законом. Вказує, що всю поштову кореспонденцію отримує за місцем реєстрації, 20 жовтня 2022 року ним дійсно отримано поштове повідомлення повістку про виклик до органу досудового розслідування. Жодного повідомлення про підозру не отримував. Просив звернути увагу, що прокурор вводить суд в оману, оскільки до клопотання не долучено опису з вкладенням, який би підтверджував, що вмістом листа є підозра. Натомість, як сказав прокурор в судовому засіданні, всі подальші листи направлялися лисом з описом. Про те, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного свідчать і наступні дії прокурора, 21 жовтня 2022 року прокурором ОСОБА_3 складено повістку про виклик ОСОБА_4 на 03 листопада о 10.00 год. для вручення письмового повідомлення про підозру, допиту підозрюваного, вручення клопотання про застосування запобіжного заходу. Вказану повістку ОСОБА_4 отримано 02.11.2022 року на електронну пошту. Після чого, на адресу Тернопільської обласної прокуратури було відправлено письмове повідомлення, про те, що не зможе прибути до органу досудового розслідування на 03.11, оскільки повідомлення отримав лише 02.11, місто Харків значно віддалене від місця знаходження органу досудового розслідування, враховуючи воєнний стан в країні, постійні повітряні тривоги, обстріли, відсутність електропостачання, затримку руху поїздів прибути вчасно фізично не є можливим. Також просив звернути увагу, що повідомив як адресу місця реєстрації, так і адресу тимчасового перебування, вказував органу досудового розслідування, що в м. Харків тривалий час відсутнє електропостачання, як і Інтернет зв`язок, а тому доступ до електронної пошти обмежений. Прокурором не взято до уваги ці обставини, вважаючи їх непереконливими, незаконно винесено постанову про оголошення розшуку ОСОБА_4 .

В підтвердження своєї позиції про відсутність статусу підозрюваного, ОСОБА_4 просив взяти до уваги, що перед судовим засіданням по розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор намагався вручити йому повідомлення про підозру під відеозапис, вказує, якщо прокурор після відправлення поштою повідомлення про підозру, вважає ОСОБА_4 підозрюваним, то навіщо викликає його на 03.11.2022 року для вручення підозри, більше того намагається перед засідання під відеозапис вручити підозру. Саме клопотання про обрання запобіжного заходу вважає необґрунтованим, упередженим, не підтвердженим жодним доказом, оскільки жодним чином не переховується як від органу досудового розслідування, так і від суду, про що свідчать його явки судове засідання, як в зал судового засідання, так і зв`язок через відео конференцію.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію ОСОБА_4 вказуючи, що останній в силу вимог КПК не може вважатися підозрюваним. При цьому зазначив, що якщо прокурор вважає свої дії правомірними, направивши повідомлення про підозру поштою, то чому повторно викликає ОСОБА_4 для вручення підозри, перед судовим засідання під відео запис намагається вручити підозру. Звертав увагу, що підозра не може вручатися три рази, станом на день звернення з клопотанням ОСОБА_4 не був підозрюваним, тому до нього не може бути застосовано запобіжний захід. Вважав не доречними посилання прокурора на ту обставину, що ОСОБА_4 з`являється в судові засідання, отже вважає себе підозрюваним, оскільки суд викликає ОСОБА_4 завчасно, він, як законослухняний громадянин дотримується закону, тим більше суд викликає його, як особу щодо якої буде розглядатися клопотання. Щодо суті самого клопотання, ризики зазначені формально, не має жодних доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_4 від органу досудового розслідування чи суду.

Потерпіла ОСОБА_5 бажала висловити в судовому засіданні свою позицію, вказуючи, що ОСОБА_4 жодним чином не впливає на неї та інших потерпілих, приклав всіх зусиль для того, щоб допомогти їм після ДТП, взагалі не розуміє доцільності обирати такий суворий запобіжний захід.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про обрання запобіжного заходу, додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ ВП № 3 (м. Теребовля) та СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування, а прокурорами Теребовлянської окружної прокуратури - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР № 0000050 від 31 березня 2022 року за ч.2 ст.286 КК України.
Щодо набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає безпідставними твердження прокурора про те, що слідчий суддя не має повноважень досліджувати чи має статус підозрюваного, особа з приводу якої розглядається клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки саме слідчому судді на стадії досудового розслідування надано повноваження судового контролю за отриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, для досягнення завдань такого провадження, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Отже, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).
Тобто вищевказана процесуальна норма визначає три рівнозначні випадки за відповідності ситуації особи хоча б одному з яких вона вважається такою, що є підозрюваною у кримінальному провадженні.
І, якщо для першого випадку, закріпленого у ч. 1 ст. 42 КПК (коли місцезнаходження особи відоме і в день складення їй можливо вручити повідомлення про підозру), передбачено вимогу про його вручення саме у день складення (ч. 1 ст. 278 КПК), то для третього випадку (коли повідомлення про підозру в день складення вручити неможливо) встановлено правило, за яким вручення відповідного повідомлення має здійснюватися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень. Про це прямо зазначено у ч. 1 ст. 42 і ч. 1 ст. 278 КПК.
Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).
Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - в тому числі шляхом надіслання підозрюваному повідомлення про підозру поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Слідчим суддею встановлено, що 14 жовтня 2022 року керівником Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а також, зважаючи на те, що вказана особа є адвокатом, 14 жовтня 2022 року в порядку статті 481 Кримінального процесуального кодексу України, надано прокурору Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 письмове доручення для здійснення процесуальної дії письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Як вказує прокурор ОСОБА_3 повідомлення про підозру направлено супровідним листом від 14.10.2022 року ОСОБА_4 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , це зумовлено тим, що вручити підозру у день її складення було фізично не можливо, у зв`язку з віддаленістю місця проживання ОСОБА_4 від місця здійснення досудового розслідування.

На думку слідчого судді, підставою застосування особливого порядку вручення повідомлення про підозру варто розглядати факт тимчасової відсутності особи за місцем проживання не сам по собі, а в сукупності з фактом невстановлення місцезнаходження особи. Наявність цих двох фактів і свідчитиме про наявність «випадку неможливості вручення повідомлення», про який йдеться в ст. 278 КПК України. Тобто, слідчий суддя вважає, що лише після встановлення фактів тимчасової відсутності і невстановлення місця знаходження особи у слідчого, прокурора виникає право застосовувати особливий порядок вручення повідомлення про підозру, адже у ситуації, коли особа не просто тимчасово відсутня за місцем проживання, а й невідомо де знаходиться і коли з`явиться за місцем свого проживання, перевагу над приватними інтересами, забезпечуваними засадами верховенства права і наявністю права на захист, мають публічні інтереси, що полягають у притягненні особи до кримінальної відповідальності. В такій ситуації застосування особливого порядку повідомлення про підозру буде виправданим і доцільним.
Слідчий суддя вважає,що прокурором не доведено неможливості вручення нарочно письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 , оскільки в органу досудового розслідування відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 відсутній за місцем проживання чи реєстрації, повістки про виклик до органу досудового розслідування останнім отримано із запізненням, ОСОБА_4 неодноразово в письмовій формі повідомляв причини не прибуття.
Крім того, прокурором не спростовано твердження ОСОБА_4 про те, що ним отримано повідомлення про виклик, а не підозру, оскільки направлення рекомендованого листа на адресу ОСОБА_4 без надання доказів направлення саме повідомлення про підозру, як то опис вкладення, відеозапис, не може вважатися саме таким доказом.
В подальшому прокурор здійснює виклик ОСОБА_10 до органу досудового розслідування на 03.11 о 10.00 для вручення письмового повідомлення про підозру, вчиняє дії спрямовані на оголошення перед судовим засідання повідомлення про підозру під відеозапис, відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що на момент звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 не набуто статусу підозрюваного.
Крім того, до клопотання не долучено, а в судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували наявність хоча б одного із ризиків передбачених ст. 177 КПК України, відтак, слідчий суддя приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Враховуючи вищенаведене, керуючисьст.ст.176-178, 183, 194, 303, 372, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000050 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 30.11.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11