Номер провадження: 11-кп/813/488/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000428 від 23 травня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселівка, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.185; ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених

обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.185; ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання.

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_8 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскарженим вироком встановлено, що 10.05.2022 року, приблизно о 09 годині 52 хвилини, ОСОБА_8 , перебуваючи у торгівельній залі магазину «АТБ», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа та Петрова, 10/1, в умовах воєнного стану, таємно викрав з торгівельної полиці майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: одну пляшку лікеру марки «Sheridan`s», об`ємом 0,5 літри, вартістю 453 гривні 84 копійки, шляхом збирання з торгівельної вітрини та хованням під одяг, який був на ньому вдягнутий.

Після чого, ОСОБА_8 , з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив матеріальні збитки ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 453 гривні 84 копійки.

Крім того, 12.05.2022 року, приблизно о 15 годині 16 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у торгівельній залі магазину «АТБ», який розташований за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа та Петрова, 10/1, в умовах воєнного стану, таємно викрав з торгівельної полиці майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: одну пляшку лікеру марки «Sheridan`s», об`ємом 0,5 літри, вартістю 453 гривні 84 копійки, шляхом збирання з торгівельної вітрини та хованням під одяг, який був на ньому вдягнутий.

Після чого, ОСОБА_8 , з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив матеріальні збитки ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 453 гривні 84 копійки.

Крім того, 22.05.2022 року, приблизно о 10 годині 11 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у торгівельній залі магазину «АТБ», який розташований за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа та Петрова, 10/1, в умовах воєнного стану, таємно викрав з торгівельної полиці майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: одну пляшку лікеру марки «Sheridan`s», об`ємом 0,5 літри, вартістю 453 гривні 84 копійки, шляхом збирання з торгівельної вітрини та складанням у власну сумку, яка була ньому вдягнута.

Після чого, ОСОБА_8 , з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив матеріальні збитки ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 453 гривні 84 копійки.

Крім того, 23.05.2022 року, приблизно о 08 годині 55 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у торгівельній залі магазину «АТБ», який розташований за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа та Петрова, 10/1, в умовах воєнного стану, таємно викрав з торгівельної полиці майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: одну пляшку лікеру марки «Sheridan`s», об`ємом 0,5 літри вартістю 453 гривні 84 копійки, шляхом збирання з торгівельної вітрини та хованням під одяг, який був на ньому вдягнутий.

Далі з викраденим майном, не пред`явивши його касиру та не розрахувавшись за нього попрямував до виходу, але довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений співробітником охорони магазину «АТБ».

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, які її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок в частині призначення покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Відповідно до ч.1 ст.71, ст.72 КК України, до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.03.2017, та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 5 місяців.

В іншій частині прокурор просив вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд безпідставно призначив більш м`яке покарання ніж передбачено законом та допустив неправильне застосування кримінального закону, а саме ст.69, 75 КК України.

Так, суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, єдиним джерелом доходу є вчинення кримінальних правопорушень, а визнання вини обвинуваченим необхідно розцінювати як спосіб уникнення кримінальної відповідальності.

Також, судом не зазначено у чому полягало активне сприяння розкриттю злочину ОСОБА_8 і чим та яким чином вплинуло на зниження ступеня тяжкості вчиненого.

Також, суд безпідставно врахував обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття, оскільки обвинувачений не відшкодував завдану шкоду.

При цьому суд не врахував ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, а саме те, що ОСОБА_8 викрадав майно магазину, яке не є предметом першої необхідності.

Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_8 засуджений 30.03.2017 вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України за самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду з призначенням покарання із застосуванням ст.69 КК України до 5 місяців арешту з відбуванням на гауптвахті. На теперішній час покарання не відбув.

Окрім того, в провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області з липня 2020 року перебуває у провадженні кримінальне провадження № 0000179 від 03.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України ( справа № 467/718/20). Відповідно до ухвали вказаного суду від 31.08.2020 ОСОБА_8 оголошено в розшук.

За таких обстави прокурор вважає, що жодна з обставин, наведених у вироку не може суттєво знизити ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а призначене покарання не може бути достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Правові позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 , підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити вирок без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Що стосується призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Положеннями ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Кримінального закону.

Судом враховано тяжкість злочинів та особу обвинуваченого, надано оцінку низці обставин, які мають значення для призначення законного та справедливого покарання, яке б відповідало вимогам ст.65 КК України.

Положеннями ч.1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 15 березня 2018 року №442/1887/16-к зробила висновок, що виходячи зі змісту ст.69 КК України, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені у справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Так, у якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував визнання вини, щире каяття, визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Як убачається зі змісту оскарженого вироку, обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, в зв`язку з чим, судовий розгляд кримінального провадження був проведений в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Разом з тим, з обвинувального акту убачається, що орган досудового розслідування також визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ОСББ «Добробут», проживає з цивільною дружиною, неофіційно працевлаштований, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків.

Так, відповідно до довідки керівника підприємства ТОВ «Євроморозпродукт» ОСОБА_10 від 20.10.2022 року, ОСОБА_8 неофіційно працює на посаді вантажника та зарекомендував себе, як ввічливий та працьовитий робітник.

При цьому відомості щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікаря нарколога чи психіатра, притягнення його до адміністративної відповідальності, неналежної поведінки у побуті - відсутні. Інкриміновані кримінальні правопорушення не були вчинені на ґрунті наркоманії чи алкоголізму.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_8 щирого каяття, оскільки останній під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненому визнавав повністю, каявся та добровільно відшкодував завдані збитки.

Як убачається з довідки, наданої представником потерпілого ООО «АТБ-маркет» ОСОБА_11 , ОСОБА_8 відшкодував завдані підприємству матеріальні збитки, а тому керівництво компаніє не має до ОСОБА_8 жодних претензій матеріального характеру.

Також, апеляційний суд враховує пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду, який зазначив про те, що мотивами викрадення лікеру марки «Sheridan`s» були його спогади про події, коли він служив в Збройних Силах України, а саме те, що під час проведення воєнних дій, після визволення одного з сіл, жителі цього села подарували йому пляшку лікеру марки «Sheridan`s». Після того, як він прибув до Одеси, його турбували спогади про війну, а лікер «Sheridan`s» на психоемоційному рівні нагадував йому про ті подій.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненому злочині за обставин встановлених судом першої інстанції, щиро розкаявся та висловив жаль з приводу вчинення ним неправомірних дій та осуд своєї поведінки.

Апеляційний суд вважає, що встановлені у даному кримінальному проваджені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 - щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та з урахуванням позиції представника потерпілого, який не має до обвинуваченого жодних претензій, оскільки завдані збитки відшкодовані - за своєю суттю та соціальної вагомістю є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та є підставами застосування ст. 69 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що за відсутності обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_8 , наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання, та, беручи до уваги, що раніше він не судимий, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до обвинуваченого ОСОБА_8 дію ст.69 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, за вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на чотири роки шість місяців

Обставин, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_8 ст.69 КК України апеляційним судом не встановлено та прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що оскарженим вироком ОСОБА_8 також був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, що на думку апеляційного суду буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає відсутніми підстави для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора про те, що до покарання за цим вироком необхідно повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року, оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2023 року, ОСОБА_8 був звільнений від покарання, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року, - в зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Також, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про урахування під час апеляційного розгляду про те, що в провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області з липня 2020 року перебуває кримінальне провадження №0000179 від 03.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Відповідно до ухвали вказаного суду від 31.08.2020 ОСОБА_8 оголошено в розшук.

Між тим, під час апеляційного розгляду прокурор не надав жодних доказів про те, що ОСОБА_8 знаходиться у розшуку.

Апеляційний суд зазначає про те, що, на теперішній час, рішення суду у кримінальному провадженні №0000179 від 03.05.2020 року не прийняте, в зв`язку з чим, відповідно до ч.2 ст.2 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Надаючи оцінку можливості застосування положень ст.75 КК України при призначенні покарання, апеляційний суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до яких, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням наведеного та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції вірно прийнято рішення, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В свою чергу апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду повідомив про намір проходження військової служби під час мобілізації, та вказав на те, що він вже звертався до військомату, однак наразі чекає рішення Одеського апеляційного суду у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Статтею 17 Конституції України визнано захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 06 лютого 2023 року №58/2023) затвердженим Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено та діє воєнний стан, який на теперішній час продовжений до 20 травня 2023 року.

У зв`язку з цим, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 3 березня 2022 року N 2105-IX оголошено загальну мобілізацію.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 30.06.2022 року у справі № 755/9016/19, вказав на те, що, виходячи з того, що на даний час в Україні введено та діє воєнний стан і, відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, що є підставою для застосування положень ст.75 КК України до засудженого, який повідомив про намір проходження військової служби під час мобілізації.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи, враховуючи особу обвинуваченого, який повідомив про намір проходження військової служби під час мобілізації, в зв`язку зі збройною агресією російської федерації, апеляційний суд приходить до висновку, що покарання, не пов`язане з ізоляцією обвинуваченого ОСОБА_8 від суспільства, із застосуванням положень статей 75, 76 КК України, буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржений вирок суду - без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 418, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2022 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.185; ч.4 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4