Справа № 756/4021/22
Номер провадження № 1-кп/756/727/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київа, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 21.05.2022, близько 18:00 год., ОСОБА_5 знаходився за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 того ж дня, у той же час т місці, через мережу Інтернет, а саме через додаток «Телеграм», знайшов оголошення про продаж особливо небезпечного наркотичного засобу. У подальшому, ОСОБА_5 через вказаний додаток замовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, для власного вживання без мети збуту, за придбання якого перерахував грошові кошти у сумі 1000 грн., через програмний комплекс «Еasy Pay», на інтернет-гаманець невстановленої досудовим розслідуванням особи.

Продовжуючи реалізовувати наведений умисел ОСОБА_5 , отримав повідомлення від невстановленої досудовим розслідуванням особи про місце знаходження замовленого ним наркотичного засобу, і попрямував за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 9, де неподалік від будинку, під лавкою, знайшов поліетиленовий пакет чорного кольору, який містив речовину рослинного походження зеленого кольору - особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

Після чого, заховавши вказаний поліетиленовий пакет до правої кишені своєї куртки, в яку був одягнутий, почав зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, для власного вживання, без мети збуту.

Так, 22.05.2022, близько 17:35 год., перебуваючи по вулиці Лугова, буд. 9 у м. Києві, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції. На питання останнього щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_5 повідомив, що у правій кишені своєї куртки, зберігає поліетиленовий пакет чорного кольору, зі вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору - особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, для власного вживання без мети збуту.

Після приїзду СОГ Оболонського УП ГУНП у м. Києві на вказане місце, у м. Києві, у присутності двох понятих, ОСОБА_5 самостійно дістав з кишені своєї куртки, в яку був одягнутий та добровільно надав для вилучення поліетиленовий пакет чорного кольору із вмістом речовини рослинного походження, зеленого кольору - особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена в ОСОБА_5 під час огляду місця події, речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 98,97 г.

1.2 Отже, ОСОБА_5 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1 У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 21.05.2022 він придбав в мережі інтернет, через додаток «Телеграм», наркотичний засіб - канабіс. Придбав задля власного вживання. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку. Раніше був наркотично залежний. Наразі пройшов відповідний курс лікування. Просить надати шанс виправитися, а також призначити покарання у вигляді мінімального штрафу з розстрочкою на 6 місяців, бо має заощадження, а отже має можливість сплатити в якості покарання штраф.

2.1.2 Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість, між тим просив суд звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі та порядку ст. 45 КК України, урахувавши, що ОСОБА_5 уперше вчинив кримінальне правопорушення, винуватість визнав, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

2.1.3 Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На думку прокурора, підстав для звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст. 45 КК України стороною захисту не наведено.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1 У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального проступку при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.2 Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_5 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_5 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про спосіб незаконного придбання та інші відомості, які йому були відомі щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_5 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_3 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття та вказана в обвинувальному акті. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, що покарання є необхідним у тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2 Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорій кримінальних проступків, обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення проступку, зокрема, що матеріальна шкода не завдана. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, середню освіту, офіційно не працює, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.3. Суд, надаючи оцінку позиції захисника, яка ним висловлена в судових дебатах, щодо необхідності звільнення судом від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку із дійовим каяттям, тобто відповідно до ст.45 КК України, зауважує, що під час підготовчого судового провадження так і під час судового розгляду захисником наведене клопотання не заявлялось. Така позиція була висловлена захисником лише в судових дебатах, тобто вже після закінчення стадії «з`ясування обставин та перевірки їх доказами». При цьому суд з`ясовував у захисника- чи це є клопотанням, яке суд має невідкладно розглянути окремо від нарадчої кімнати в порядку ст. 374 КПК України. Однак захисник повідомив, що це не є окремим клопотанням, а лише його позицією в цьому судовому провадженні в цілому.

При цьому слід зауважити, що відповідно до відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, дійове каяття може проявлятись у відверненні шкідливих наслідків вчиненого кримінального правопорушення, відшкодуванні завданого збитку чи усуненні заподіяної шкоди, активному сприянні розкриттю кримінального правопорушення, з`явленні із зізнанням, інших подібних діях, які пом`якшують наслідки здійсненого кримінального правопорушення та відповідальність за нього.

Об`єктивною ознакою дійового каяття є певна активна поведінка особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, а суб`єктивною ознакою - засудження нею своїх дій. Наведене свідчить, що такі дії можуть виявлятися лише в активній поведінці особи. Через це, дії особи повинні бути результативними: в оцінці дійового каяття має значення не процес їх вчинення, а кінцевий результат, а тому ненастання соціально корисних наслідків посткримінальних вчинків особи означає, що підстав для застосування норми про дійове каяття немає.

У даному судовому провадженні судом було встановлено, що особа дійсно раніше не була судима, та щиро покаялась, про що свідчать дії обвинуваченого, які ним учинялись протягом досудового розслідування та певні дії під час судового розгляду. І які, доречи, судом у сукупності визнано як щире каяття - обставиною, що пом`якшує покарання. Між тим, ці дії були не активними, бо учинення них було процесуальними вимогами та відповідними діями органу досудового розслідування. При цьому захисник хоча і посилався на те, що в діях обвинуваченого є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, однак суду не було надано відповідних посилань на такі дії. Бо в обґрунтування щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення фактично було наголошено одні ті самі дії обвинуваченого, що свідчить про недоведеність соціально корисливих наслідків посткримінальних вчинків. А отже, підстави для застосування в цьому судовому провадження положень ст. 45 КК України щодо обвинуваченого - відсутні.

4.4. З урахуванням викладених обставин, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_5 покарання у виді у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Зазначене судом покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченого.

Бо примус зі сторони держав здійснити платіж на корить останньої, у значному розмірі, є не лише дієвим інструментом перевиховання, а й нагадуванням, негативним досвідом, з метою утриматися в майбутньому учинення повторних дій, що відповідає меті притягнення до кримінальної відповідальності, визначеної ст. 50 КК України.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України підстави для звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком обвинуваченого ОСОБА_5 - відсутні.

4.5. Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Указані положення статті 53 КК України не містять вимог про те, що суд може застосувати розстрочку лише за заявою особи, оскільки положення статті визначають розстрочку як право суду враховуючи матеріальний стан особи. При цьому, як було наведено, обвинувачений ОСОБА_5 не працює, відомості про його матеріальний стан суду не надані. Приймаючи рішення про необхідність розстрочення штрафу, суд також ураховує, що покарання не має на меті завдати страждань, а лише здійснює виховний вплив. Наведені обставини свідчать, що сплату призначеного ОСОБА_5 штрафу слід розстрочити на шість місяців (6 місяців), шляхом надання можливості сплачувати штраф щомісячно рівними частинами, що буде відповідати меті покарання в розумінні ст. 50 КК України

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3 Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи №СЕ-19/111-22/16517-НЗПРАП від 25.05.2022 у сумі 1029 грн 72 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

5.4 Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема наркотичний засіб канабіс, масою 98,97 г., який знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання в виді у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. із розстрочкою виплати штрафу щомісячно рівними частинами строком на шість місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: наркотичний засіб канабіс, масою 98,97 г., які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Процесуальні витрати, які складають з витрат на проведення експертизи № СЕ-19/111-22/16517-НЗПРАП від 25.05.2022 у сумі 1029 грн 72 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1