Справа № 579/780/21
Провадження № 1-кп/577/85/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" листопада 2022 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000316 від 24 жовтня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 353, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 353, ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 353, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 353, ч. 3 ст. 187 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою спливає 04 грудня 2022 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, застосованого відносно нього, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 клопотання обвинуваченого підтримує.

Прокурор проти клопотання обвинуваченого заперечує.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_9 , кожен окремо, проти зміни запобіжного заходу заперечують.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_11 , кожен окремо, клопотання підтримують.

В свою чергу прокурор заявив клопотання, просить запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою продовжити, посилаючись на наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_10 , кожен окремо, проти клопотання заперечують.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_9 , кожен окремо, клопотання прокурора підтримують та просять задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_11 , кожен окремо, проти клопотання прокурора заперечують.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи, що строк дії попередньої ухвали закінчується 04 грудня 2022 року, судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Ігнатов проти України», в яких зазначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку, залежно від особливостей конкретної справи.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не містить будь-яких даних про зменшення чи відсутність раніше встановлених ризиків, що могло б слугувати підставою для зміни та застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та в судовому засіданні таких не встановлено.

Кримінальне провадження, за нормами ч. 1 ст. 22 КПК України, здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим кодексом. За нормами ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість кримінальних правопорушень; характер, минуле, особисті та соціальні обставини, зв`язки обвинуваченого з суспільством, стан здоров`я, та те, що ризики, визначені ст.177 КПК України та наведені прокурором, є дійсними та триваючими, продовжують існувати, що виключає можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 на більш м`який, незважаючи на те, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, має позитивні характеристики, докази яких оцінені в суді.

Будь-які обставини, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_12 судом, на даному етапі, не доведено обвинуваченим та не встановлено судом.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 необхідно продовжити на строк до двох місяців.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 353, ч. 3 ст. 187 КК України, раніше застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою продовжити до двох місяців, тобто до 15 січня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, обвинуваченим та його захисником безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1