ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/28824/21

Провадження № 11-кп/4820/342/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

21 вересня 2021 року за № 0001800 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційними скаргами останнього та представника ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Гута, Новоушицького району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ПрАТ СК «ВУСО» про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю, а моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 44 264 грн. матеріальної шкоди та 8 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ СК «ВУСО» на користь ОСОБА_7 130000 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 16 000 грн. моральної шкоди та 7 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПрАТ СК «ВУСО» на користь ОСОБА_8 45397 грн. 20 коп. матеріальної шкоди, 2269 грн. 86 грн. моральної шкоди та 13 000 грн. витрат на правову допомогу.

В решті позовів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 8992 грн. 60 коп.

Речові докази по справі: автомобіль «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, що по вул. Курчатова, 120-Д, м. Хмельницький ухвалено передати ОСОБА_9 ; автомобіль «Mercedes-Benz 320» д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_10 , ухвалено вважати повернутим за належністю.

Арешт, накладений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 травня 2022 року на транспортний засіб «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , скасований.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 процесуальні витрати, понесені на правову допомогу в сумі 7000 грн. та з ПрАТ СК «ВУСО» на користь ОСОБА_7 процесуальні витрати, понесені на правову допомогу, в сумі 13000 грн.

За вироком суду, 21 вересня 2021 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог пп. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2021, діючи протиправно, недбало, тобто не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки та здійснив виїзд із прилеглої території Державного архіву Хмельницької області, що за адресою місто Хмельницький, вулиця Героїв Майдану, 4, на проїзну частину вулиці Героїв Майдану для подальшого руху до вулиці Кам`янецької. Перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортним засобам, що рухались по вул. Героїв Майдану м. Хмельницького. Внаслідок цього створив небезпеку та здійснив зіткнення лівою боковою частиною керованого ним транспортного засобу із передньою частиною автомобіля «Mercedes-Benz 320», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по проїзній частині вул. Героїв Майдану з вул. Кам`янецької в напрямку вул. Соборної м. Хмельницького.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги пп. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, зміст яких полягає у наступному:

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля «Mercedes-Benz 320», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього краю таранної кістки з дорзальним підвивихом п`яткової кістки правої стопи, перелому лівої променевої кістки в зоні метафізу з незначним зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та завданні майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 , яка полягає у пошкодженні його автомобіля «Mercedes-Benz 320», д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 , непогоджуючись із вироком в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо нього, подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок у вказаній частині скасувати частково. Постановити новий вирок в частині цивільного позову, яким: позовні вимоги ОСОБА_7 до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з нього на його користь 8999 грн. 65 коп. матеріальної шкоди і 3000 грн. моральної шкоди , в решті позовних вимог відмовити; позовні вимоги ОСОБА_8 , пред`явлені до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково, стягнувши з нього на її користь 8000 грн. моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовити.

Змінивши вимоги апеляційної скарги, просив вирок в частині цивільного позову про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди скасувати частково, постановити новий вирок у цій частині, яким позовні вимоги ОСОБА_7 , пред`явлені щодо нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Також, просив позовні вимоги ОСОБА_8 , пред`явлені до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з нього на її користь 8000 грн. моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовити.

Вважає, що суд прийняв незаконне рішення щодо задоволення позову ОСОБА_7 , оскільки він помер ще до постановлення рішення, а правонаступники до участі у справі не залучались.

Розмір стягнутої з нього на користь ОСОБА_8 моральної шкоди, на його думку, є завищеним. Суд в мотивувальній частині свого рішення не вказав які потерпілій були спричиненні моральні страждання, у чому вони полягали. Також, ні ОСОБА_8 , ні її представник не надали належних доказів на підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, а тому вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу є безпідставними.

Представник ПрАТ «ВУСО» в поданій апеляційній скарзі просив вирок від 03 лютого 2023 року та ухвалу від 20 лютого 2023 року в частині вирішення цивільних позовів про стягнення з ПрАТ «ВУСО» на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 матетеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу скасувати. Ухвалити в цій частині судове рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ПрАТ «ВУСО».

Посилається на те, що під час розгляду справи порушено право на справедливий суд та право на захист, оскільки про розгляд такої суд його не повідомив, не забезпечив доступ до електронного суду та не надав можливості ознайомитись з усіма матеріалами справи, в тому числі і з висновком судової транспортно товарознавчої експертизи № 1668/22-26 від 01.09.2022 року.

Що стосується незаконності вироку в частині цивільного позову ОСОБА_7 та стягнення 130 000 грн. матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу в сумі 13 000 грн. то вказує, що обґрунтування позовних вимог та наявні письмові матеріали не містять відомостей про вартість транспортного засобу до та після дорожньо транспортної пригоди, а тому, вимога про стягнення з ПрАТ «ВУСО» страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн. не ґрунтується на вимогах п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є незаконною та не підлягає задоволенню.

Що стосується незаконності вирішення цивільного позову ОСОБА_8 та стягнення з ПрАТ СК «ВУСО» 45397 грн 20 коп. матеріальної шкоди, 2269 грн. 86 грн моральної шкоди та 13000 грн. витрат на правову допомогу, то вважає, що суд у своєму вироку взагалі не обґрунтував підстав стягнення 43397 грн. 20 коп. матеріальної шкоди, 2269 грн. 86 коп. моральної шкоди, не надав оцінки письмовим доказам, наданих позивачкою, про такі витрати.

У матеріалах справи наявний рахунок ТОВ «СКАЙ МЕДЛАЙН» № 0083 від 09.11.2021 року на суму 18500 грн., однак, докази які б підтверджували те, чи має дане товариство вид такої діяльності та чи може продавати такі товари, у матеріалах справи відсутні.

Не надано оцінку тому, що відповідно до квитанції № 0.0. від 11.11.2021 року оплату вказаного рахунку здійснив ОСОБА_11 , який не є учасником провадження.

Також, рахунок ФОП ОСОБА_12 № 339 від 05.11.2021 року на суму 13270 грн. не має підтвердження про види діяльності підприємця і чи може він надавати такі послуги з продажу товарів.

Отже, стягнення вказаних сум понесених витрат є незаконним.

Крім того, витрати потерпілої на лікування та необхідність їх здійснення не підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя.

Що стосується незаконності стягнення зі страховика витрат на правову допомогу, то вважає, що такі відповідно до вимог ч. 1 ст. 124 КПК України підлягають стягненню лише із обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою змінену апеляційну скаргу, та заперечив проти апеляційної скарги представника страхової компанії, думку прокурора, яка поклалась на розсуд суду, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, надавши учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється лище щодо цивільних позовів.

Вимогами ч. 2 цієї статті визначено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 370 КПК України).

Переглядаючи рішення в межах апеляційних вимог щодо цивільного позову ОСОБА_8 до ПрАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає, що місцевий суд дотримався вимог ст. 370 КПК України.

Доводи представника ПрАТ СК «ВУСО» про те, що суд безпідставно стягнув зі страхової компанії на користь ОСОБА_8 моральну та матеріальну шкоду на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В свою чергу, страхування це вид цивільно правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осібу разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV (далі Закон).

Статтею 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, шкода, пов`язна з тимчасовою втратою працездатності, потерпілим, шкода, пов`язана з стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, смертю потерпілого.

Пунктом 24.1 ст. 24 Закону визначено, що у зв`язку із лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані із доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 261 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкоджень здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Встановлено, що 21 вересня 2021 року ОСОБА_6 вчинив дорожньо транспортну пригоду, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, 260 000 грн. на одну особу та франшизою 0 грн, що підтверджується даниими полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205753687 (Т. 1, а.с. 55).

У межах кримінального провадження ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_6 , понесла витрати на лікування в сумі 45397 грн. 20 коп., на підтвердження яких надала виписку із медичної картки стаціонарного хворого, медичні довідки та квитанції про оплату та чеки. А тому, просила стягнути вказану суму зі страхової компанії на відшкодування матеріальної шкоди (витрати на лікування).

Разом з тим, вказала, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я, їй була завдана і моральна шкода, яку остання просила стянути в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну її здоров`ю, в сумі 2269 грн. 86 коп.

Оскарженим вироком її позовні вимоги у вказаній частині задоволені повністю.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, місцевий суд виходив з наступного.

Так, 21 вересня 2021 року під час дорожнього транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала травму, їй встановлено діагноз: закритий вивих правої п`яткової кістки, закритий перелом лівої променевої кістки в т/м. У травмцентрі їй було надано першу медичну допомогу, накладено гіпсову лонгетну повязку, та призначено амбулаторне лікування, що підтверджується даними довідки КП «Хмельницька міська лікарня» № 253 від 21 вересня 2021 року (а.с. 68-70).

04 листопада 2021 року ОСОБА_8 госпіталізовано до травматологічного відділення КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької міської ради для подальшого стаціонарного лікування, де вона лікувалась з 04.11.2021 року по 19.11.2021 року. Встановлено діагноз: S92.0 застарілий повний вивих в правому піднапятковому та комаровому суголобах, що підтверджується даними із виписки медичної картки стаціонарного хворого № 02327 (а.с. 74).

Разом з тим, із даних вказаної виписки вбачається, що 09 листопада 2021 року їй виконано оперативне втручання, а саме: артродезування: правого піднапяткового суголобу канюльованими гвинтами; тарано човникоподібного та клиновидних суглобів блокуючою пластиною та гвинтами; кубовидно п`яткового суголобу канюльованим гвинтом. Під час лікування їй призначались наступні медичні препарати: латрен, лізиноусценат, тівортін, новопарин, кетодекса, трифаз, анальгін, промоцеф, а також виконувались перев`язки.

Документально підтверджені витрати на лікування ОСОБА_8 , в т.ч., що пов`язані безпосередньо з лікуванням, так із супутніми витратами на лікування та реабілітацію, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, в межах позовних вимог, становлять 45397 грн. 20 коп.

На підтвердження вказаної суми потерпілою надано наступні докази: копії чеків: від 23.09.2021 року на суму 860 грн., від 13.10.2021 року на суми 569 грн. 90 коп., від 23.10.2021 року на суму 570 грн., від 02.11.2021 року на суму 570 грн., від 04.11.2021 року на суму 1948 грн. 30 коп., від 24.11.2021 року на суму 662 грн., від 15.11.2021 року на суму 2760 грн., від 08.11.2021 року на суми 956 грн. 50 коп. та 4412 грн. 80 коп.; копії квитанцій: від 11.11.2021 року на суму 185 грн. та від 06.11.2021 року на суму 132 грн. 70 коп.; рахунок-фактура № 339 від 05.11.2021 р. на гвинти з шайбами та копію квитанції від 06.11.2021 року на суму 13270 грн. про оплату за медичний товар згідно вказаного рахунку; рахунок на оплату № 0083 від 09.11.2021 року та копію квитанції від 11.11.2021 року про оплату 18500 грн. за товар згідно рахунку № 0083.

Період придбання ліків та медичних препаратів, зазначених у фіскальних чеках та квитанціях, співпадають з періодом проходження лікування потерпілою та проведення їй оперативного втручання. Перелік ліків відповідає призначенням лікаря, які були придбані потерпілою під час проходження лікування травм, отриманих нею внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вчиненого ОСОБА_6 .

Очевидної невідповідності в цих даних колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Отже, зазначені кошти підлягають стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», оскільки винна особа ОСОБА_6 на дату скоєння ДТП мав чинний договір обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи вищенаведене, доводи представника ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про відсутність доказів на підтвердження визначеної цивільним позивачем матеріальної шкоди є безпідставними.

Посилання представника страхової компанії на те, що витрати на лікування ОСОБА_8 не підлягають стягненню, оскільки відсутнє призначення лікаря є безпідставними та спростовуються даними виписки медичної картки стаціонарного хворого № 02327, з яких вбачається, що останній під час її лікування призначались ряд медичних препаратів, а також під час оперативного втручання використовувались медичні пластини та гвинти, які були придбані потерпілою відповідно до даних чеків.

Доводи про те, що оплату рахунку ТОВ «Скай Медлайн» № 0083 від 09.11.2021 року на пластини та додаткові імпланти на суму 18 500 грн. здійснив ОСОБА_11 , а не потерпіла ОСОБА_8 , тому такі витрати не підлягають відшкодуванню на її користь, на увагу суду не заслуговує, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів провадження, а саме: виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 02327, потерпілій ОСОБА_8 09 листопада 2021 року проведено артродезування суглобів (оперативне втручання) з використанням пластини та гвинтів і вона перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні.

Цього ж дня їй виписано рахунок № 0083 на оплату пластини.

У зв`язку з проведеним оперативним втручанням, потерпіла ОСОБА_8 потребувала стороннього догляду, сама не могла здійснити оплату за вказаний медичний товар, а тому оплату за вказаним рахунком здійснила інша особа ОСОБА_11 , що підтверджується даним квитанції № 0.0. від 11 листопада 2021 року.

Підстав сумніватися, що кошти, витрачені за медичний товар пластину, зазначений у рахунку № НОМЕР_4 , були витрачені для лікування потерпілої, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, ТзОВ «Скаймедлайн», яке здійснило продаж пластини згідно вищевказаного рахунку, займається роздрібною торгівлею медичними та ортопедичними товарами, що підтверджується даними інформації з мережі «Інтернет». А тому могло здійснювати продаж вказаного медичного товару пластини. Отже, доводи страхової компанії щодо цього є безпідставними.

Разом з тим, суд правильно стягнув з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну її здоров`ю в сумі 2269 грн. 86 грн., яка полягає, як вбачається із позовних вимог, у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

За таких обставин, суд правильно задовольнив позов ОСОБА_8 до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом розміром матеріальної та моральної шкоди.

Не заслуговують на увагу суду і доводи ОСОБА_6 щодо завищеного розміру стягнутої з нього на користь ОСОБА_8 моральної шкоди, враховуючи наступне.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У частині 3 статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Адвокт ОСОБА_13 звертаючись в суд з позовом в інтересах ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 на її користь моральної шкоди, вказав, що внаслідок неправомірних дій останнього, ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі, душевних стражданнях, втраті спокою та нормального життєвого ритму внаслідок отриманих травм та хірургічного втручання, неможливості приділити увагу своїм близьким. Таку шкоду оцінила у 200000 грн. А тому, з урахуванням часткового стягнення її зі страхової компанії, просив стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 197 730 грн. 14 коп.

Оскарженим рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 16 000 грн. моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховував, що позивачка перенесла фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень середньої тяжкості, моральні страждання, викликані безпомічністю через спричиненні травми, неможливості вести повноцінне життя у період непрацездатності, приділити належну увагу та турботу своїм близьким.

З урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілою моральних та фізичних страждань, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується, що задоволена судом сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 є адекватною вчиненому та повністю компенсує понесену потерпілою моральну шкоду.

Доводи ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_8 не надала доказів на підтвердження тяжкості отриманої травми, незадовільного стану її здоров`я, тривалості страждань, є безпідставними, оскільки із наведеного вище вбачається, що потерпіла надала такі докази, зокрема, виписку № 02327 із медичної картки стаціонарного хворого та інші медичні довідки. Відповідно до їх даних внаслідок дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала травму - закритий вивих правої п`яткової кістки, закритий перелом лівої променевої кістки в т/м. У зв`язку з цим їй проведено оперативне втручання.

Посилання ОСОБА_6 на те, що визначаючи розмір морального відшкодування, суд не врахував його матеріальний стан та стан здоров`я, зокрема те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи та отримує дохід в розмірі 2500 грн., на увагу суду не заслуговують, оскільки вказані обставини були взяті судом до уваги, з урахуванням яких, у тому числі, суд призначив значно менший розмір морального відшкодування, ніж заявлений у позовних вимогах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо зменшення розміру моральної шкоди, стягнутої місцевим судом на користь ОСОБА_8 , не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України визначено, що відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, в тому числі й розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Адвокат ОСОБА_13 , звертаючись до суду в інтересах ОСОБА_8 з вимогами про стягнення із ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на її користь витрат на правову допомогу, вказав, що витрати на правову допомогу становлять 20000 грн. А тому, просив стягнути вказану суму із відповідачів пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Оскарженим рішенням такі позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 7000 грн. витрат на правову допомогу, із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на її користь 13 000 грн. вказаних витрат.

Встановлено, що позивач надав договір про надання правової допомоги від 14 лютого 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 уклала договір із адвокатом ОСОБА_14 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність № 000080 від 12.06.2017 року), додаткову угоду до договору від 14 лютого 2021 року, відповідно до даних якої розмір гонорару є фіксованим та становить 20 000 грн. та копію квитанції, яка підтверджує сплату ОСОБА_8 вказаної суми адвокату.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, адвокат на виконання умов договору підготував процесуальні документи для звернення з позовом ОСОБА_8 до суду, копії відповідних медичних документів, та представляючи позивачку, взяв участь у 7 судових засіданнях, які тривали 14 хв., 1 год. 10 хв., 1 год., 43 хв., 2 хв., 7 хв., 2 хв. кожне відповідно.

Отже, ОСОБА_8 витратила на правову допомогу, пов`язану з відновленням її прав, 20 000 грн., що підтверджується відповідними доказами.

На момент вчинення дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_6 застрахував свою цивільно правову відповідальність у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Отже, на момент виникнення деліктного зобов`язання, страхова компанія також несе цивільно правову відповідальність.

З урахуванням вищенаведених вимог, а також вимог ст. 141 КПК, суд обґрунтовано стягнув із відповідачів на користь ОСОБА_8 вказану суму витрат на правову допомогу пропорційно до суми задоволених вимог.

А тому, доводи представника страхової компанії про те, що страхова компанія не зобов`язана відшкодовувати витрати на правову допомогу є безпідставними.

Що стосується твердження ОСОБА_6 про відсутність доказів на підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що є підставою для відмови у позові про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постатанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, з наведених приписів вбачається, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Відсутність детального опису робіт та витрат адвоката не є беззаперечною підставою для відмови в позові.

Разом з тим, ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_15 погодили, що розмір винагороди за юридичні послуги є фіксованим та становить 20 000 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надали необхідні документи.

Отже, суд обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_8 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Твердження представника ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про те, що суд порушив його право на захист, оскільки розглянув справу без присутності представника, про розгляд справи суд його не повідомив, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Як вбачається із супровідного листа № 686/28824/21-14928 від 21 квітня 2022 року, наявного в матеріалах справи, на адресу ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» надсилалось рекомендоване повідомлення із копіями позовних заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , поданих у даному кримінальному провадженні, в якому суд вказав, що розгляд справи відбудеться 03 травня 2022 року та просив забезпечити участь представника страхової компанії під час розгляду справи (Т. 1, а.с. 100).

Натомість, представник страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» у своїх клопотаннях від 02 травня та від 03 травня 2022 року та відзивах на цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просив розглядати справу за відсутності ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та його представника (Т. 1, а.с. 109-125).

Отже, представник був обізнаний, що дана справа знаходиться на розгляді у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області, однак, не бажав брати участь у її розгляді. А тому, суд обґрунтовано здійснив розгляд справи за відсутності представника страхової компанії.

Посилання на те, що суд не надав представнику ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» можливості ознайомитись із матеріалами справи, в тому числі, процесуальним рішеннями, є безпідставним, оскільки така можливість була надана усім учасниками процесу, в тому числі представнику цивільного відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», докази, які б підтверджували протилежне, у матеріалах справи відсутні. Разом з тим, усі процесуальні рішення, прийняті у даній справі, внесені до Єдиного реєстру судових рішень, який є у відкритому доступі, а тому представник страхової компанії мав можливість ознайомитись із такими.

Крім того, представнику ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» також і в апеляційному суді була надана можливість ознайомитись із матеріалами справи та прийнятими у ній процесуальними рішеннями, в тому числі, йому надано можливість ознайомлюватись із матеріалами справи через «Електронний суд».

За таких обставин апеляційний суд не вбачає порушення права на захист представника страхової компанії.

Разом з тим, є слушними доводи апелянтів щодо незаконності вироку в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 , враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

04 квітня 2022 року адвокат ОСОБА_16 звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_7 про стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди.

Оскарженим вироком вимоги в частині матеріальної шкоди задоволені повністю, а в частині моральної шкоди - частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_7 130000 грн. матеріальної шкоди, а з ОСОБА_6 на його користь 44 264 грн. матеріальної шкоди та 80000 грн. моральної шкоди.

Натомість, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 , який є позивачем у даній справі, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 7 від 21 березня 2023 року, складеного 28 листопада 2022 року Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Отже, суд прийняв рішення щодо особи, яка на момент його ухвалення померла, тобто втратила свою цивільну правоздатність та дієздатність, що є неприпустимим.

Правонаступники до участі у справі не залучались.

Вказані процесуальні порушення відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України апеляційний суд вважає істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині цивільного позову ОСОБА_7 та є підставами для його скасування у вказаній частині та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим, у порядку ст. 404 КПК України, з наведених підстав апеляційний суд вважає за необхідне скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_7 процесуальних витрат, понесених на правову допомогу та призначити новий розгляд у вказаній частині, що жодним чином не погіршує становище обвинуваченого.

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 416, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2023 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, а також ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2023 року про стягнення з ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_7 процесуальних витрат, понесених на правову допомогу, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної, моральної шкоди, а також процесуальних витрат, понесених на правову допомогу, у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3