Справа № 642/845/23
Провадження №1-кп/642/125/23
Ленінський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова громадянки України, з середньою - спеціальною освітою, офіційно не працевлаштована, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
У підготовчому судовому засіданні прокурор Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, посилаючись на той факт, що кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та підстав для його повернення прокурору немає, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Крім того, звернувся з письмовим клопотанням про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків.
Під час підготовчого судового засідання учасники справи не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду, виходячи з наступних обставин.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1 - 4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.
Кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Харкова.
Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4 - 8, 10 ч. 1 та ч.2 ст.284 КПК України, не встановлено.
Угоди у кримінальному провадженні не укладались.
Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
При вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 суд приходить до таких висновків.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, заявили клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також недоведеність неможливості застосування до обвинуваченої менш суворого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту. Стороною захисту зазначається, що свідки у кримінальному провадженні вже допитані, обвинувачена вину визнає та не має наміру впливати на їх показання. ОСОБА_4 посилається на наявність у неї ряду захворювань, а саме: зниження тиску. На думку сторони захисту, до неї можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, не заміжня, малолітніх дітей на утриманні не має, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки.
Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Існування ризику переховування обвинуваченою ОСОБА_4 від суду підтверджується наступним.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_4 , оскільки санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також враховуючи дані про особу обвинуваченої, що вона не має стійких соціальних зв`язків, тому існують обґрунтовані ризики того, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачена ОСОБА_4 може покинути місце мешкання та виїхати за межі України з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик її переховування від суду.
Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.
Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).
При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.
Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, а також тим, що на теперішній час ОСОБА_4 відомі відомості про особи свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає їй можливість впивати на їх свідчення.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що вона не має будь-яких офіційних та законних джерел доходу, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що перебуваючи поза умовами ізоляції вона може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб. При цьому, злочин, що інкриміновано ОСОБА_4 , пов`язаний зі збутом психотропних речовин з корисливих мотивів.
Також слідчий суддя бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на теперішній час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 , та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно неї необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо доводів сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків, то необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
Зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , у зв`язку з чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.
Крім того, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до п. 5 ч. 4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 цього Кодексу, про відсутність підстав для визначення підозрюваній розміру застави у кримінальному провадженні.
Обвинуваченою ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлено клопотання про надання дозволу на телефонні дзвінки за допомогою ІР -телефонії на номери матері обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_5 в межах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення вказаного клопотання обвинуваченої та надання останній дозволу на спілкування з матір`ю та захисником за допомогою ІР -телефонії.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.
З урахуванням змін, внесених до частини другої статті 336 КПК України згідно із Законом України № 2201-IX від 14.04.2022, згода обвинуваченого на здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану не є обов`язковою.
Враховуючи неможливість конвоювання обвинуваченої ОСОБА_4 , яка тримається під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», до приміщення Ленінського районного суду м. Харкова, а також введення на території України воєнного стану, дане судове провадження необхідно здійснювати в режимі відеоконференції між Ленінським районним судом м. Харкова та ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 315, 316, 336, 369 372, 376, 392 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Судовий розгляд кримінального провадження проводити в режимі відеоконференції між Ленінським районним судом м. Харкова та Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» (м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99) за участю обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виконання ухвали в частині технічного забезпечення відеоконференції із обов`язковою участю обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручити начальнику (або особі, що виконує його обов`язки) Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Доручити уповноваженим особам ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вручити особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити документи, що посвідчують її особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати учасників судового провадження.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.
В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою - відмовити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 27.04.2023 включно без застави.
Встановити строк дії даної ухвали до 27 квітня 2023 року включно.
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на телефонні дзвінки - задовольнити.
Надати обвинуваченій ОСОБА_4 дозвіл на телефонні дзвінки за допомогою ІР -телефонії на номери матері обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_5 в межах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вручення обвинуваченій.
Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в апеляційному порядку на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019р. №4-р/2019 до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.02.2023 об 11-00 годині.

Суддя ОСОБА_1