УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 11 листопада 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 08 листопада 2022 року у кримінальному провадженні №0001610 від 06.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з даною скаргою, обгрунтовуючи її тим, що сектором дізнання відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України. У відповідності до матеріалів зазначеного кримінального провадження фактично доведено, що ОСОБА_5 незаконно збирав та поширював конфіденційну інформацію про його батька ОСОБА_6 та про нього без їх згоди та діяв з прямим умислом, повторно. Окрім цього, в ході досудового розслідування ним було надано достатньо доказів незаконного залучення ОСОБА_5 поліцейськими та прокурорами до оперативно-розшукової діяльності та доказів порушення поліцейськими режимних вимог щодо роботи з інформацією з обмеженим доступом.

03 листопада 2022 року він подав процесуальному керівнику у вищезазначеному кримінальному провадженні клопотання, в порядку ст.ст. 56, 220 КПК України, про виділення з матеріалів кримінального провадження №0001610 в окреме провадження задокументованих фактів незаконного залучення ОСОБА_5 органами прокуратури і поліції до оперативно-розшукової діяльності та поширення поліцейськими інформації з грифом «Для службового користування» через ОСОБА_5 з метою подальшої передачі такої інформації ним до президента РФ ОСОБА_7 та «компетентних органів» РФ. Проте, 11 листопада 2022 року прокурор ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у задоволенні його клопотання, яку надіслав на його адресу 23 листопада 2022 року. Ознайомившись з даною постановою, він вважає, що вона є незаконною, необгрунтованою, винесеною без урахування викладених у клопотанні фактів та доказів, що містяться у матеріалах провадження.

Так, прокурор в оскаржуваній постанові зазначає, що у кримінальному провадженні №0001610 не встановлено фактів незаконного залучення працівниками правоохоронних органів ОСОБА_5 до оперативно-розшукової діяльності. Така аргументація прокурора є некоректною, оскільки слідством встановлено, що усі матеріали і копії документів щодо ОСОБА_6 , що є конфіденційними та мають гриф «обмеження доступу», передавались ОСОБА_5 представниками Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області та представниками Вінницької місцевої прокуратури. У матеріалах даного кримінального провадження є показання ОСОБА_5 щодо отримання інформації з обмеженим доступом від представників поліції та прокуратури. До матеріалів кримінального провадження самим ОСОБА_5 надано копію статті «Статус «чорнобильця» військовим надали незаконно» від 11.11.2020, що вийшла у виданні «RIA», де в інтерв`ю журналісту ОСОБА_5 зазначає, що він систематично отримував відомості від слідчих органів поліції про громадян України, яким на його думку, незаконно надано статус «чорнобильця» і масив цих даних зберігається в нього особисто. ОСОБА_5 у повному обсязі був обізнаний про стан досудових розслідувань, зазначає про результати допитів окремих осіб, у тому числі у РФ, проведені експертизи тощо. До матеріалів даного кримінального провадження долучено копію результатів перевірки з Військової служби правопорядку Вінницького гарнізону, де зазначено, що усі документи ОСОБА_6 з обмеженим доступом, поліції надано через відповідне діловодство Обласного центру комплектування та соціальної підтримки МОУ, а особисто ОСОБА_5 нічого не видавалось. До матеріалів даного кримінального провадження долучено копію листа з прокуратури Вінницької області від 13.12.2013 №19-391-11 з інформацією про порушення працівниками прокуратури м. Вінниці вимог щодо ведення документообігу та надання копій документів за фактами передачі ОСОБА_5 копій конфіденційних документів ОСОБА_6 . У матеріалах даного кримінального провадження наявна постанова слідчого про закриття провадження від 12.08.2017 у якій він вказує, що дозволи на копіювання конфіденційних документів ОСОБА_6 надавались ОСОБА_5 виключно правоохоронцями. Проте, відсутні будь-які правові підстави на здійснення таких заходів та ОСОБА_5 не мав відповідних повноважень або процесуального статусу на отримання копій документів з обмеженим доступом, зокрема матеріалів з особової справи ОСОБА_6 і їх подальше поширення. Таким чином, є підстави стверджувати, що ОСОБА_5 протиправно залучався органами прокуратури та поліції до оперативно-розшукової діяльності.

Крім того, відповідно до наказу Міністерства Оборони України від 26.05.2014 №333 (зареєстрований у Мінюсті України 12.06.2014 за №611/25388) «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України», особова справа офіцера запасу (у відставці) має гриф обмеження доступу «Для службового користування». Як встановлено слідством, до своїх звернень до президента РФ ОСОБА_5 додавав копії матеріалів з особової справи полковника ОСОБА_6 зі своїми коментарями. Отже, неспростованим є той факт, що у супереч ст. 28 Закону України «Про державну таємницю», приписів Постанови КМУ від 18.12.2013 №939 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», поліцейські поширили інформацію з грифом «Для службового користування» шляхом надання її ОСОБА_5 , яку останній пересилав до президента РФ та компетентних органів РФ. Така діяльність, окрім незаконного збирання, зберігання та поширення інформації без згоди особи, має ознаки оперативно-розшукової (розвідувальної) діяльності, оскільки ОСОБА_5 спрямовував свої звернення до органів прокуратури РФ, слідчого комітету РФ, Департаменту контррозвідки ФСБ РФ тощо. В одному із своїх звернень до президента РФ ОСОБА_5 зазначає: «Более того, некоторые из этих больших Государственных чиновников в Киеве …прямо заявляют о том, что… Законы Российской Федерации для них не указ…». Прокурор вказані докази ігнорує та приховує факти співпраці ОСОБА_5 з правоохоронними органами і спеціальними службами РФ.

Крім того, оскаржувана постанова прокурора складена всупереч ст. 110 КПК України, так як мотивувальна частина її не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання; мотиви прийняття рішення про відмову, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просить постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 від 11 листопада 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання у кримінальному провадженні №0001610 від 06.04.2017 скасувати, оскільки вона є немотивованою, безпідставною та необґрунтованою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримав та просив його вимоги задоволити.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог КПК України. Згідно матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не встановлено фактів незаконного залучення працівниками правоохоронних органів ОСОБА_5 до оперативно-розшукової діяльності, а тому підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 від 08.11.2022 не вбачається.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001610 від 06.04.2017, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що СД відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0001610 від 06.04.2017 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, по факту незаконного збирання, зберігання та поширення ОСОБА_5 конфіденційної інформації відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Останній, маючи у даному кримінальному провадженні процесуальний статус потерпілого, 03 листопада 2022 року, керуючись ст.ст. 56, 220 КПК України, звернувся до прокурора, який здійснює процесуальне керівництва у даному кримінальному провадженні, з клопотанням, в якому просив виділити з матеріалів кримінального провадження №0001610 в окреме провадження задокументованих фактів незаконного залучення ОСОБА_5 органами прокуратури і поліції до оперативно-розшукової діяльності та поширення поліцейськими інформації з грифом «Для службового користування» через ОСОБА_5 з метою подальшої передачі такої інформації ним до президента РФ ОСОБА_7 та компетентних органів РФ.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Обов`язок розгляду клопотань як загальна умова досудового розслідування є гарантією захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, оскільки надає їм можливість активно впливати на хід досудового розслідування, а також є однією з гарантій всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, щодо якого проводиться досудове розслідування.

Для учасників кримінального провадження на стадії досудового розслідування заявлення клопотань є одним із дієвих засобів захисту своїх прав і законних інтересів.

Необгрунтована відмова в задоволенні клопотання є суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Згідно з постановою прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 11 листопада 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 08 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001610 від 06.04.2017 відмовлено, оскільки, як зазначено в постанові, згідно матеріалів досудового розслідування наразі у даному кримінальному провадженні не встановлено фактів незаконного залучення працівниками правоохоронних органів ОСОБА_5 до оперативно-розшукової діяльності.

Проаналізувавши вищезазначені обставини, слідчий суддя вважає, що твердження ОСОБА_3 , що оскаржувана постанова є немотивовано та необгрунтованою, складена з порушенням вимог ст. 110 КПК України, є переконливими, а тому постанову слід скасувати.

Відповідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, при повній або частковій відмові у задоволенні клопотання слідчий, прокурор складає мотивовану постанову, де аргументує прийняте рішення.

Вмотивованим та аргументованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, прокурор ОСОБА_4 не аргументує прийняте рішення, не спростовує обставини, на які вказує скаржник, не досліджує його клопотання.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає, що скарга ОСОБА_3 є законною, обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 24, 55 -56, 220, 303, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 11 листопада 2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 08 листопада 2022 року у кримінальному провадженні №0001610 від 06.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, скасувати.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: