Провадження № 1-кс/712/4794/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000049 від 15.07.2022, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000049 від 15.07.2022.

В обґрунтування скарги посилається на те, що в ТУ ДБР розташованому у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000049 від 15.07.2022 відомості про яке внесені на підставі судового рішення та визначено кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України.

14.12.2022 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні та продовжено її допит в якості свідка.

Вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що їй діями дільничного інспектора завдана моральна шкода, яка виражається у моральних стражданнях від безкарності винних осіб та негативного відношення до неї порушуючи її право на захист.

В судовому засіданні скаржник підтримала скаргу та просила її задовольнити з викладених підстав.

В судове засідання слідчий надав суду клопотання про розгляд скарги в його відсутність.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши скаржника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000049 від 15.07.2022за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 КК України.

14.12.2022 року слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000049 від 15.07.2022 за ознаками кримінального правопорушеня передбаченого ч. 1 ст.364 КК України винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою.

Слідчий суддя, аналізуючи подану заявником скаргу на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим враховує наступне.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, прокурора визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України.

Так, у ч. 5 ст. 110 КПК України визначається, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Зі змісту постанови про відмову у визнанні потерпілим від 14.12.2022 вбачається, що слідчий четвертого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві вказав, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про факт, вид (моральна, фізична або майнова) завданої заявнику ОСОБА_3 шкоди, відсутні підтверджуючі документи спричинення останній шкоди та інші обставини.

З заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що 03.06.2022 року до місця проживання ОСОБА_3 прибув дільничний якому ОСОБА_3 надала пояснення щодо крадіжки в неї майна та вказала на осіб, які на її думку вчинили крадіжку, однак дільничний інспектор у зазначених осіб не відібрав пояснення, чим вчинив кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 була допитана в якості свідка 15.12.2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом вказаних норми, дізнавач, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтовуючи скаргу, заявник у тексті скарги вказує, на те, що їй завдана моральна шкода яка виражається у моральних стражданнях від безкарності винних осіб та негативного відношення до неї порушуючи її право на захист, що не єпідставою для задоволення скарги та визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Водночас, розглядаючи заявлені вимоги скаржника слід зауважити, що відповідно до положень ст. 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. З аналізу положень норм ст. 9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим.

З огляду на принцип змагальності сторін, положення кримінально-процесуального закону надають стороні кримінального провадження право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони кримінального провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч. 2 ст. 223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі.

Варто звернути увагу, що відповідно до ст. 40 КПК саме слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Керуючись ст. ст. 55, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000049 від 15.07.2022 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду проголошено 03.01.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1