Номер провадження: 11-сс/813/1229/22
Справа № 947/8636/22 1-кс/947/6353/22
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

судді: Копіца О.В., Толкаченко О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Стоянової Л.І.,

представника власника майна адвоката Сомика О.С.,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_1 адвоката Сомика О.С. на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000425 від 23.03.2021 року, -

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст.слідчого СУ ГУНП в Одеській області Мінуса О.І., погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури Савельєвим Ю.В., про арешт майна в кримінальному проваджені №0000425 від 23.03.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на речі, які були виявлені та вилучені 26.06.2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку в транспортному засобі марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у дворі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: магазин до Автомата Калашникова чорного кольору з предметами схожими на патрони з маркуванням «68 711», у кількості 29 одиниць; магазин до Автомата Калашникова коричневого кольору з предметами схожими на патрони з маркуванням «270 82», у кількості 29 одиниць; предмет ззовні схожий на «Автомат Калашникова» з маркуванням на рамі « НОМЕР_2 »; предмет ззовні схожий на «Автомат Калашникова» з маркуванням на рамі «АГ 1095»; картонну коробку з предметами схожими на набої у кількості 395 одиниць; предмет ззовні схожий на «ПМ» для відстрілу гумових куль з маркуванням « НОМЕР_3 »; предмети ззовні схожі на набої з резиновими кулями у кількості 24 одиниць; дозвіл на зброю на ім`я користувача автомобіля ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «iPhone 13 ProMax», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з сім-картою - НОМЕР_7 ; п`ятдесят два аркуші формату «А4» з роздруківками мобільних з`єднань; дев`ять аркушів у клітинку з рукописним текстом; двадцять два аркуші формату «А4» з фотознімками невідомих осіб; тринадцять аркушів формату «А4» з друкованим текстом; три аркуші формату «А4» з рукописним текстом; транспортний засіб марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_8 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій з вказаним майном.

Не погоджуючись з ухвалою, представник власника майна ОСОБА_1 адвокат Сомик О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_8 , постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту в цій частині та зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_1 , або його представнику Сомику О.С. автомобіль марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак - НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_8 від 15.05.2021 року.

Захисник посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки слідчим суддею не було враховано, що обшук та вилучення майна проведені незаконно, а автомобіль та свідоцтво не відповідають критеріям ст.98 КПК України. Захисник стверджує, що із вказаним майном не проводиться будь-яких слідчих дій. Крім того, захисник звертає увагу, що власник автомобіля не є підозрюваним у кримінальному провадженні, автомобіль відповідно до ст.263 КК України не підлягає конфіскації, або спецконфіскації. Також захисник посилається на те, що слідчим суддею порушено вимоги п.5 ч.5 ст.173 КПК, оскільки не визначений порядок виконання ухвали, а також порушено приписи ч.6 ст.173 КПК щодо строку розгляду клопотання протягом 72 годин.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, до апеляційного суду не з`явився, подав письмові заперечення, просив апеляційний розгляд провести без його участі та повідомив, що на теперішній час проведені всі слідчі дії з арештованим транспортним засобом.

З урахуванням наведеного, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення представника власника майна адвоката Сомика О.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі - КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження та долучених до апеляційної скарги документів, вбачається, що власником майна автомобілю марки «Hyundai Accent», державний номерний знак - НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник власника майна адвокат Сомик О.С. є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на вказаний автомобіль, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000425 від 23.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

З клопотання вбачається, що під час проведення досудового розслідування установлено, що в ході проведення старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області Мінусом О.І. невідкладного обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України в транспортному засобі марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився у дворі за адресою: АДРЕСА_1 та який на праві користування належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено: магазин до Автомата Калашникова чорного кольору з предметами схожими на патрони з маркуванням «68 711», у кількості 29 одиниць; магазин до Автомата Калашникова коричневого кольору з предметами схожими на патрони з маркуванням «270 82», у кількості 29 одиниць; предмет ззовні схожий на «Автомат Калашникова» з маркуванням на рамі « НОМЕР_2 »; предмет ззовні схожий на «Автомат Калашникова» з маркуванням на рамі «АГ 1095»; картонна коробка з предметами схожими на набої у кількості 395 одиниць; предмет ззовні схожий на «ПМ» для відстрілу гумових куль з маркуванням « НОМЕР_3 »; предмети ззовні схожі на набої з резиновими кулями у кількості 24 одиниць; дозвіл на зброю на ім`я користувача автомобіля ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «iPhone 13 ProMax», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з сім-картою - НОМЕР_7 ; п`ятдесят два аркуші формату «А4» з роздруківками мобільних з`єднань; дев`ять аркушів у клітинку з рукописним текстом; двадцять два аркуші формату «А4» з фотознімками невідомих осіб; тринадцять аркушів формату «А4» з друкованим текстом; три аркуші формату «А4» з рукописним текстом; транспортний засіб марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_8 .

В подальшому, постановою слідчого від 26.06.2022 року вилучене майно визнано речовими доказами в кримінальному проваджені.

Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вказане в клопотанні вилучене в ході обшуку майно, оскільки воно має ознаки речових доказів та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються у під час кримінального провадження, а не застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів або до його приховування, пошкодження, знищення та відчуження.

Що стосується накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , слідчий зазначив, що на даному етапі досудового розслідування вказаний транспортний засіб підлягає додатковому огляду, з метою відшукання в ньому слідів ОСОБА_3 , з метою додаткового доказування належності вказаного автомобіля на праві користування саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4

21.07.2022 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання ст.слідчого про накладення арешту на майно, вилучене 26.06.2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку в транспортному засобі марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак - НОМЕР_1 , а також на сам автомобіль та технічний паспорт до нього.

Апеляційний суд, з огляду на приписи ч.1 ст.404 КПК, переглядає рішення слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на транспортний засіб марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак - НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_9 , а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 , виданого ТЦС 6342.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Натомість, слідчий суддя, в порушення приписів ч.1 ст.173 КПК, не перевірив необхідність такого арешту. Крім того, маючи в матеріалах провадження відомості щодо власника транспортного засобу, не забезпечив виклик вказаної особи для з`ясування розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідків такого арешту для третьої особи, якою є ОСОБА_1 .

Апеляційним судом встановлено, що звертаючись з клопотанням слідчий не дотримався наведених вище норм кримінального процесуального закону, та не довів існування реальної необхідності в накладені арешту на вилучений транспортний засіб.

Як вбачається з матеріалів, долучених до апеляційної скарги, ОСОБА_1 прибав транспортний засіб марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_9 за кредитні кошти за кредитним договором № від 17.05.2021 року, укладеного з АТ «ОТП Банк». В подальшому, за договором оренди №7 від 27.05.2022 року, ОСОБА_1 передав вказаний автомобіль у тимчасове платне користування ОСОБА_5 . Тобто, автомобіль марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 власник ОСОБА_1 використовував його для отримання доходу, який в тому числі, відповідно до апеляційної скарги були необхідні для погашення кредиту, а також утримання неповнолітніх дітей.

Слідчий послався у клопотанні на те, що накладення арешту на автомобіль, який належить ОСОБА_1 на праві власності, викликана необхідністю проведення з ним слідчих дій, в тому числі відшукання слідів, які зможуть підтвердити приналежність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до користування цим автомобілем.

При цьому, відповідно до оскарженої ухвали слідчого судді, слідчий вже звертався з аналогічним клопотанням, але ухвалою слідчого судді від 04.07.2022 року клопотання було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Звертаючись вдруге з клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий окрім Витягу з ЄРДР, протоколів обшуків, в тому числі в автомобілі, що належить ОСОБА_1 , а також постанови про накладення арешту на майно не долучив жодних доказів на підтвердження необхідності такого обтяження щодо автомобілю марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , на яке посилався в клопотанні, а саме: необхідність проведення додаткового огляду автомобілю, не долучив.

Тобто, на момент складення клопотання про накладення арешту на майно від 06.07.2022 року після усунення недоліків, після спливу одинадцяти днів з моменту проведення обшуку не долучив доказів того, що з цим майном проводились будь-які слідчі дії, в тому числі ті, на які він посилався у клопотанні. Підтверджуючих документів слідчому судді надано не було та до клопотання не долучено.

Водночас, прокурор, у своїй заяві про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги представника власника майна без її участі, повідомила суд, що з арештованим автомобілем вже проведені всі необхідні слідчі дії.

З урахуванням встановлених під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали обставин, колегія суддів констатує, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо майна, власником якого є ОСОБА_1 , обмежувальних заходів.

Крім того, необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу взагалі слідчим в клопотанні та слідчим суддею в оскарженій ухвалі не мотивовані, зокрема не зазначено яке доказове значення має свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у даному кримінальному провадженні, зважаючи також і на те, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000425, вказаний автомобіль був вилучений у кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст.263 КК України та не може бути предметом конфіскації.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на автомобіль та технічний паспорт до нього майно, що належить ОСОБА_1 , поза увагою слідчого судді залишилося те, що для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності, володіння повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо транспортного засобу марки марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_9 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 , виданого ТЦС 6342, обмежувальних заходів, а тому оскаржена ухвала слідчого судді про накладення арешту в цій частині є необґрунтованою.

Оскільки в апеляційній скарзі представника власника майна ініційоване питання про скасування ухвали слідчого судді лише в частині накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_1 , а відносно іншого арештованого майна апеляційні скарги не надходили, колегія суддів не вправі розглядати законність оскарженої ухвали в іншій частині, оскільки такий розгляд та прийняття рішення апеляційним судом, в подальшому, фактично унеможливить для власників іншого арештованого майна скористатися своїм правом на оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді.

Вимогу апеляційної скарги щодо зобов`язання слідчого повернути власнику автомобіль та свідоцтво про реєстрації транспортного засобу, апеляційний суд визнає необґрунтованою та зайвою, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.173 КПК відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна. Тобто, лише у випадку невиконання уповноваженою особою правоохоронного органу приписів ч.3 ст.173 КПК після отримання ухвали суду, якою відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, власник або володілець майна може скористатися своїм правом на оскарження таких дій, або бездіяльності у передбаченому законом порядку.

З огляду на зазначене, незважаючи на те, що положення ч.3 ст.407 КПК не містять норми, яка надає можливість апеляційному суду скасувати ухвалу слідчого судді в певній частині, але керуючись положеннями ч.6 ст.9 КПК, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню в частині накладення арешту на транспортний засіб та технічний паспорт до нього та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту в цій частині.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_1 адвоката Сомика О.С. задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 року, якою у кримінальному провадженні № 0000425 від 23.03.2021 року накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 26.06.2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку в транспортному засобі марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак - НОМЕР_1 , який знаходився у дворі за адресою: АДРЕСА_1 скасувати в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_9 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ст.слідчого СУ ГУНП в Одеській області Мінуса О.І., погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури Савельєвим Ю.В., в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Hyundai», модель «Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_9 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 , виданого ТЦС 6342.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

Р.І. Котелевський О.В. Копіца О.О. Толкаченко