ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/9687/21

Номер провадження 1-кп/495/536/2022

10 лютого 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000589 від 04 червня 2021 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тудорова Штефан- Водського району республіка Молдова, молдована, громадянина Молдови , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,не одруженого, .праціюючого за трудовим наймом,який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 умисно відкрито викрав чуже майно ,тобто скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, при наступних обставинах:

04 червня 2021 року,приблизно в 12 годин 30 хвилин ,білш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося модливим,обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на теріторії центрального міського ринку АДРЕСА_1 ,побачив потерпілу ОСОБА_6 ,яка після закінчення розмови по мобільному телефону,поклала приналежний їй мобільний телефон марки " Ulefone S 11" фіолетового кольору, ІМЕІ І : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 , з сім-картою : НОМЕР_3 вартістю 2000 гривень до незастебнутої кишені верхнього одягу. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, після чого, обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлюючи той факт, що його протиправні дії можуть бути поміченими потерпілою ОСОБА_7 з корисливою метою та прямим умислом,вліз рукою до кішені потерпілої та витягнув вищевказаний мобільний телефон потерпілої,чим здіймнив таємне заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 . Однак, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 виявилися відчутними та помітними для потерпілої ОСОБА_7 яка повернулася обличчям до обвинуваченого ОСОБА_3 та почала голосно кричати та кликати на допомогу оточуючих людей. Обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлюючи той факт,що його злочинні дії почали носити відкритий характер та незважаючи на данний факт,діючи умисно,з метою доведення корисливого злочину до настояння бажаного результату у вигляді розпорядження викраденим майном,втік з місця події, маєчи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд , однак був зупинений небайдужими громадянами.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду,що дійсно 4 червня 2021 року приблизно в 12 годин 30 хвилин він знаходився на центральному ринку міста Білгород-Дністровський та побачив,як потерпіла, поговорив по телефону, поклала мобільний телефон в кішеню. Після цього у нього виник намір таємно заволодіти цим майном так як він знаходився у вкрай скрутному матеріальному становищі. Він непомітно для потерпілої викрав з кишені телефон, але потерпіла повернулася до нього обличчям та почала голосно кричати,після чого він з телефоном,з метою його утримання, почав тікати,розуміючи що його дії стали помітними для потерпілої, але він був затриманий відвідувачами ринку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннія, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України тобто умисне відкрите викрадення чужого майна.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується негативно, його вік, те що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ч.4 ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості , його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є не судимою особою, має постійне місце мешкання, негативно характеризується, не займається суспільно-корисною працею , а також його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Судові витрати по справі -витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи №21-3353 від 01.07. 2021 року в розмірі 2 059 гривень 32 коп. слід стягнути с обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Речовий доказ по справі- мобільний телефон марки " Ulefone S 11" фіолетового кольору який переданий потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання слід залишити потерпілій за належністю.

.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст. 186 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

Виконання вироку у відношенні засудженого ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу Філії Державної установи "центр Пробації" в Одеській області Державної установи " Центр Пробації " Міністерства юстиції України.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 судові витрати по справі -витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи №21-3353 від 01.07. 2021 року в розмірі 2 059 гривень 32 коп.

Речовий доказ -мобільний телефонмарки " Ulefone S 11" фіолетового кольору який переданий потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання- залишити потерпілій за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1