Номер провадження: 11-сс/813/1307/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18.10.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000188 від 25.03.2022р., відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, одруженого, освіта вища, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів кримінального провадження, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 25.03.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 332 КК України, в рамках якого 17.07.2022р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

08.09.2022р. старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Одеській області звернувся з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на неможливість запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2022р. задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 діб, тобто до 12.11.2022р. Визначено розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 992400 грн.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що органом досудового слідства та прокурором порушені норми кримінального процесуального права, а саме при оголошенні ОСОБА_7 підозри та порушення клопотання про продовження строку тримання під вартою, відбулось без реєстрації кримінального провадження та початку досудового розслідування за ч.3 ст.332 КК України. 15.07.2022р. слідчим прийнято постанову про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення, тоді як винесення даної постанови та дії по внесенню даної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань не передбачено вимогами діючого кримінального процесуального законодавства.

Крім того, порушуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим не надано доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри та наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, не доведено, що обставини, зазначені у ч.3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Приймаючи рішення про призначення альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави у розмірі який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчий суддя не врахував матеріальний стан підозрюваного, а саме те, що останній не працює, не має у власності нерухомого майна, та визначив завідомо непомірний розмір застави у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та ухвалу слідчого судді залишити без змін, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з мотивів наведених в ній, та скасувати ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів, крім норм Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процесуального законодавства керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень Глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України, підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції, слідчим управління ГУНП в Одеській обдасті проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000188 від 25.03.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 358 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 17.07.2022р. повідомлено про підозру.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022р. підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід тримання під вартою строком до 03.08.2022р., з одночасним визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 992400 грн.
Ухвалою слідчого судді того ж суду від 02.08.2022р. продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 16.09.2022р., та визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 992400 грн.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, суд врахував існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178, 183 КПК України, а саме те, що підозрюваний перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування, та наявність обґрунтованої підозри, а також відсутність обставин, які свідчать про зміну цих ризиків, є достатнім для переконання щодо неможливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

Також судом першої інстанції, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , було враховано його вік та стан здоров`я, знаходження у фактичних шлюбних відносинах з особою, яка займається бізнесом, в якому він їй допомагає, тобто наявність постійного джерела прибутку від сімейного бізнесу, та обставин злочину, у якому він підозрюється, вчинений з корисливим мотивів. Враховуючи суспільний інтерес, особу обвинуваченого, ступінь тяжкості покарання у разі визнання його винним, та наявність доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що скасування або зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, яке за класифікацією кримінальних порушень відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено призначення покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Згідно усталеної позиції Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення підозрюваного, обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року (п.79) продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Також в рішенні ЄСПЛ у справі "Єчюс проти Литви" (п.219) зазначено, що продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Обґрунтовуючи необхідність продовження у відношенні ОСОБА_7 міри запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на два місяці, суд першої інстанції врахував характер кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, у якому він підозрюється, тобто незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усунення перешкод, вчинені організованою групою, або вчинені з корисливих мотивів, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція за який передбачає до 9 років позбавлення волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (п.80) Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, данні про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, а також те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, обвинувачується у вчинені злочину з корисливих мотивів, дають підстави вважати, що обрання йому іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

На даному етапі судового розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, доцільності змінювати йому запобіжний захід не вбачається, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки наявність таких ризиків було доведено прокурором та встановлено судом першої інстанції під час судового розгляду.

Враховуючи обсяг пред`явленої підозри ОСОБА_7 у сукупності із тяжкістю можливого покарання, дані про його особу, наявність ознак справжнього суспільного інтересу, а також те, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави вважати, що застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим. Обставин, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, судом на даному етапі судового розгляду не встановлено.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Будь яких інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали провадження, які надійшли до апеляційного суду, не містять, та підозрюваний і сторона захисту не навели.

Також ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , в ході розгляду справи в апеляційному суді, не навели обставин, які могли бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Враховуючи вище зазначене, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Отже висновок суду про наявність достатніх підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині - відсутні.

Разом з тим, під час перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційний суд вбачає підстави, відповідно до вимог ч.2 ст. 401 КПК України, виходу за межі апеляційної скарги та покращення становища підозрюваної особи пов`язані з тим, що при продовженні стосовно ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя не дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо встановлення строку дії запобіжного заходу та припустився помилки, прийнявши рішення, яке суперечить нормам кримінального процесуального закону.

Так, ч.1 ст. 197 КПК України встановлює, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КПК слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

При цьому, п.2 абз.3 ч.1 ст. 219 КПК України передбачає, що досудове розглядування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали слідчий суддя, всупереч приписам вище викладеної ст. 197 КПК України, визначив строк дії застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді продовження тримання під вартою 60 діб, тоді як статтею передбачено рахування строку тримання під вартою у днях.

Також продовжуючи строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 12.11.2022р., слідчий суддя припустився помилки у визначенні дати закінчення строку дії запобіжного заходу, та замість 60 днів, фактично визначив 61 день.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність частково задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , скасування ухвали слідчого судді, як постановленої з порушенням норм кримінального процесуального закону, та постановлення нової ухвали якою необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 11.11.2022р.

Враховуючи положення ст.182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу, корисливий характер правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 та ризиків передбачених ст. 177 цього Кодексу, колегія суддів вважає можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі визначеному слідчим суддею, а саме 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 992400 грн., що на думку суду апеляційної інстанції, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ч. 2 ст. 376, 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000188 від 25.03.2022р., відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 11.11.2022р.
Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі чотирьохсот розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що складає 992 400 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком до 11.11.2022р., а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора або суду за вимогою;
-не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну).
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, й використовується в порядку встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі, або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Ухвала припиняє свою дію 11.11.2022р.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 19 жовтня 2022р.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4