ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2495/22 Справа № 219/6100/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2022 року, було задоволено клопотання прокурора, та продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 терміном на 60 днів, тобто до 08 жовтня 2022 року включно.
Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що у кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи як застава та особисте зобов`язання не є ефективними запобіжними заходами для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що судом безпідставно продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Під час досудового розслідування обвинувачений не вчиняв спроб втечі, не переховувався від слідства та суду, не вчиняв незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Вважає, що судом не взято до уваги, що обвинувачений тримається під вартою більше двох років, а саме з 14.03.2020р., що свідчить про недотримання розумних строків під час розгляду справи судом першої інстанції. Судом не враховано що обвинувачений має постійне місце проживання, та відсутність у інших обвинувачених будь-якого запобіжного заходу.
Вказує, що Судом не враховано стан здоров`я обвинуваченого, який значно погіршився, та він перебуває на обліку медичної частини ДУ «Бахмутська установа виконання покарань № 6» Донецької області із діагнозом гіпертонічна хвороба другої стадії другого ступеня із ризиком ускладнення та туберкульозом верхніх часток легенів, та виявлено вірус гепатиту «С».
Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, заяв або клопотань про особисту участь або про поважність причин неприбуття до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Обвинуваченого ОСОБА_7 було повідомлено про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги захисника шляхом направлення відповідного повідомлення на офіційну електронну адресу ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор та запропоновано провести розгляд справи в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконфереції. Однак, у визначені апеляційним судом дату та час, представники адміністрації установи виконання покарань, не забезпечили з`єднання з Дніпровським апеляційним судом в режимі відеоконференції, що дає підстави вважати це виключним випадком та з огляду на особливості правового режиму воєнного стану в Україні та положення ч. 3 ст. 422 КПК України є підставою для розгляду справи за відсутності учасників апеляційного перегляду.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, дослідивши матеріали контрольного провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції на 60 днів до 08 жовтня 2022 року включно.
Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.
Відповідно до ч. 5 ст. 392 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи керівником і організатором розподілив ролі учасників групи, після чого здійснював загальне керівництво вказаної організованої групи, координував і погоджував діяльність її членів між собою, розподілив функції та обов`язки кожного з учасників організованої групи, спрямовані на досягнення єдиного умислу, ретельно готував заплановані ним злочини та доводив їх вчинення до відома усіх учасників групи, після чого отримував їх згоду на вчинення злочинів. За період своєї незаконної діяльності обвинувачений вчинив дії на збут трьох автоматів , більше ніж 414 патронів калібру 5,45х39мм, дві реактивні протитанкові гранати РПГ 22 та одну РПГ-18, гранату Ф 1, засіб підриву УЗРГМ, постріл гранатомету ВОГ-25П, пластид.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів з санкцією до 7 років позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_7 не одружений, на своєму утриманні будь-яких осіб не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.
Тяжкість, характер та обставини інкримінованих злочинів свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.
При цьому, відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ними цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та не вчинення дій, визначених у ст. 177 КПК України, зумовлено не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.
Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_7 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Доводи апеляційної скарги захисника, що судом у порушення вимог ст. 178 КПК України не враховано стан здоров`я обвинуваченого є безпідставними, оскільки відсутні данні, які б свідчили про неможливість за станом здоров`я застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника, що під час досудового розслідування обвинувачений не вчиняв спроб втечі, не переховувався від слідства та суду, не вчиняв незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні є неспроможними, оскільки обвинувачений з моменту викриття його злочинної діяльності, а саме 13.03.2020р. був затриманий, та щодо нього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а отже не міг вчинити дій, на які посилається захисник.
Приписами ст. 28 КПК України законодавець визначає поняття розумних строків, та це поняття є складовою певних чинників, які визначають, чи можна рахувати той, чи інший строк розумним.
З обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, вчинено у складі організованої групи, до якої входило, більше трьох осіб, є багатоепізодним, тобто відповідає критерію складного кримінального провадження, а отже не суперечить вимогам ст. 28 КПК України.
Тому, колегія суддів не вбачає тривале тримання ОСОБА_7 під вартою надмірним.
Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-407, 422-1 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4