Справа № 304/264/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/93/22, за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03.02.2022.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчогоСВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати місце постійного проживання за адресоюАДРЕСА_1 , строком до 03.04.2022, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2022 за №0000017.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено обов`язки:прибувати до слідчого, прокурора, слідчого, суду за першою вимогою; не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерплими в цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну, уразі їх наявності.
Клопотання слідчий обґрунтував тим, що 01.02.2022 близько 00 год. 30 хв. слідчо-оперативною групою ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, у складі старшого слідчого СВ капітана поліції ОСОБА_10 та оперуповноваженого сектору кримінальної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , було здійснено виїзд у зв`язку із повідомленням лікаря ШМД Перечинської РЛ, про надання допомоги, з приводу погрози їм фізичною розправою особами ромської народності. Прибувши на місце події на вул.Лесі Українки в с.Порошково біля будинку, 79А, де

-2-

знаходилися ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , які агресивно поводились та ображали працівників ШМД. В ході чого працівники поліції висловили законну вимогу ОСОБА_14 та ОСОБА_6 щоб останні припинили свої хуліганські дії, однак на зауваження працівників поліції не реагували та почали чіплятись за формений одяг працівників поліції.

Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що оперуповноважений ОСОБА_11 та старший слідчий ОСОБА_10 , є працівниками правоохоронного органу-поліції, які виконують службові обов`язки, діючи з прямим умислом наблизився до ОСОБА_11 , та своєю правою рукою стиснутою в кулак наніс один удар по обличчі та в область грудної клітини. Крім того ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом направленим на заподіяння побоїв та тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, взяв в руки дерев`яний кіл, та наніс ним один удар в область грудної клітини ОСОБА_10 .

Внаслідок протиправних дій старшому слідчому ОСОБА_10 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді:, забій правого ліктьового суглобу, побої та оперуповноваженому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: забій нижньої губи та забій грудини.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.

01.02.2022 о 01 год. 45 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Цього ж дня органом досудового розслідування за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Необхідність застування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий мотивував наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину може незаконно впливати на потерпілих, свідків, шляхом їх підкупу або залякування (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інші кримінальні правопорушення (п.5 ст.177 КПК України) та існує ризик його протиправної поведінки. На думку слідчого, існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема тим, що майновий стан ОСОБА_6 є незадовільним та джерелом існування є можливе вчинення інших злочинів, свідомістю переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_6 має реальну можливість впливати на свідків та потерпілих, оскільки йому відомо місце працевлаштування потерпілих та свідків, а тому в змозі незаконно впливати на них шляхом залякування, для зміни їх показів тощо. Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні даного злочину, тому більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч.2 ст.177 КК України та не можуть бути більш ефективними у порівнянні з триманням під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується
-3-

долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, однак, на думку слідчого судді стороною обвинувачення доведено існування лише одного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.171 КПК України, що дає підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Щодо наявності існування інших ризиків, передбачених пунктами 1,4, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, то такі на думку слідчого судді не доведені належними та допустимими доказами. Таким чином, врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, а також враховуючи доведеність існування лише одного ризику, та не доведення ухиляння ОСОБА_6 від слідства та суду, перешкоджання кримінальному провадженню чи вчинення іншого злочину, слідчий суддя вважала за доцільне застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що зможе повною мірою забезпечити дотримання ним належної процесуальної поведінки. При цьому, слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
В апеляційній скарзі, прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.02.2022 та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. Слідчий суддя не врахував достатньою мірою обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, тяжкість покарання, яке йому загрожує за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звертає увагу на те, що обставини за яких ОСОБА_6 вчинив злочин, у якому він обґрунтовано підозрюється, достатньою мірою доводять існування ризиків про які зазначено у клопотанні слідчого. Просить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_6 під час спроби його затримання працівниками поліції поводив себе агресивно, зник з місця події та переховувався у будинку своєї матері, яка також намагалась приховати від працівників поліції факт перебування ОСОБА_6 у будинку. При цьому уникнути втечі ОСОБА_6 вдалось лише тому, що будинок був оточений працівниками поліції, у зв`язку з чим він вимушений був вийти та здатися. Про ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить і те, що працівники поліції виїхали на місце події у зв`язку із неправомірними діями підозрюваного, однак такий на зауваження не реагував та продовжив вчиняти злочин вже відносно працівників поліції. На думку прокурора, в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 буде перешкоджати проведенню досудового розслідування даного кримінального провадження та впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності. З урахування наведених обставин, просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) констатував, що Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5 Конвенції, яка полягає в захисті людини від свавілля.

-4-

Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявність конкретних фактичних та правових підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 цього Кодексу, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про взяття під варту, перш за все має вирішити питання, чи існують підстави для «розумної підозри» щодо причетності підозрюваного до злочину.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої в статті 5 Конвенції.

Відповідно практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться в статті 5 пар.1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».

Вимога розумної підозри містить у собі два питання: перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом; друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Колегія суддів враховує, що стандарт переконання «розумна підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

-5-

Як вбачається з матеріалів судового провадження, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2022 внесено відомості за №0000017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

01.02.2022 о 01 год. 45 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказаних вимог законодавства не дотримався в повному обсязі, а тому апеляційний суд вважає апеляційну скаргу прокурора в частині, що стосується необґрунтованості висновку слідчого судді щодо недоведеності прокурором та слідчим обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, не ґрунтується на встановлених фактичних обставинах.

З ухвали слідчого судді вбачається, що надані суду матеріали дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та свідчать про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що матеріали клопотання містять достатні підстави вважати, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яка підтверджується протоколом огляду місця події від 01.02.2022, показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколами огляду предметів від 01.02.2022, протоколами медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння ОСОБА_14 та ОСОБА_6 та іншими матеріалами провадження.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

-6-

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нового рішення та задоволенням клопотання слідчого.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, вислухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість даного клопотання, прийшла до помилкового висновку про необхідність відмови у його задоволенні через те, що слідчим не доведено наявність існування заявлених слідчим інших ризиків, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_6 ..
Колегія суддів приходить до висновку про необхідність в даному випадку обрання щодо підозрюваного ОСОБА_14 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та обґрунтованість цієї підозри підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого та встановлена наявність ризику, що знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Про такий ризик свідчить також те, що за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбачено покарання, в тому числі, й у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину у разі доведеності його вини, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки. Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема, тим що майновий стан ОСОБА_6 є незадовільним та джерелом існування є можливе вчинення інших злочинів, після вчинення злочину втік з місця події та переховувався від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також чинив активний опір при затриманні. Крім того, ОСОБА_6 має реальну можливість впливати на свідків та потерпілих, оскільки йому відомо місце працевлаштування потерпілих та свідків, а тому в змозі незаконно впливати на них шляхом залякування, для зміни їх показів тощо. При цьому, як свідчать долучені до клопотання матеріали, більша частина свідків перебуває з підозрюваним у родинних та дружніх стосунках, а інший підозрюваний, являється його рідним братом. До того ж, знаходячись у працездатному віці, ОСОБА_6 ніде не працює, законного джерела доходу не має.

-7-

Також достатньо обґрунтованими, на думку апеляційного є ризики перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Так, із матеріалів, досліджених під час апеляційного розгляду, вбачається, що ОСОБА_6 будучи обізнаним у тому, що потерпілі викликали на місце події працівників поліції продовжував вчиняти щодо них протиправні дії, а під час під час спроби його затримання ОСОБА_6 поводив себе агресивно, зник з місця злочину та переховувався у будинку своєї матері, яка також намагалась приховати від працівників поліції факт перебування ОСОБА_6 у будинку. При цьому уникнути втечі ОСОБА_6 не вдалося лише тому, що будинок був оточений працівниками поліції, у зв`язку з чим він вимушений був вийти та здатися. Тобто, ОСОБА_6 вже вчинялися заходи, спрямовані на перешкоджання органу досудового розслідування.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10.11.1969 у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10.11.1969 у справі «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26.06.1991 у справі «Летельє проти Франції»).
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Також колегія суддів враховує дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, оскільки таке посягає на авторитет органів державної влади, характер вчинення злочинних дій, обставини кримінального правопорушення, за яких вчинено протиправне діяння, яке полягає в тому, що його вчиненням порушується нормальна робота правоохоронного органу, створюються перешкоди для виконання працівниками правоохоронних органів своїх службових обов`язків, підривається їх авторитет, заподіюється шкода їх здоров`ю та приходить до висновку про антисоціальну спрямованість особистості підозрюваного.
Додатково колегією суддів враховуються також і надані стороною обвинувачення докази факту протиправної поведінки ОСОБА_6 , що підтверджується наявністю щодо нього справ про адміністративне правопорушення, за фактом вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП, які наразі перебувають на стадії апеляційного розгляду в Закарпатському апеляційному суді.
Зазначені обставини та тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим в інкримінованому злочині, вказують на можливість підозрюваного ухилитися від слідства і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
З огляду на викладене, саме вказані фактичні обставини кримінального провадження, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим ризикам.

-8-

При цьому, апеляційний суд враховує і те, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.
Враховуючи дані про особу, що підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, санкція за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не перешкоджають триманню його під вартою, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_6 у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне з цих підстав апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи, викладені в ухвалі слідчого судді, про дані щодо особи підозрюваного, відсутність відомостей про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного, як і надані стороною захисту дані про відшкодування потерпілим заподіяної злочином шкоди, хоча і мають місце, однак самі по собі не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому домашнього арешту, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пунктом 1 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи вказані вимоги кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає за необхідне для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом, визначити останньому заставу - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн.
Поряд з тим, посилання прокурора в апеляційній скарзі на вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 із застосуванням насильства над потерпілим та у зв`язку з цим викладена в апеляційній скарзі вимога про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ініціатор подання, за погодженням з прокурором не вказував про наявність, передбачених ч.4 ст.183 КПК України підстав не визначати щодо ОСОБА_6 розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

-9-

З урахуванням положень п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави.
Керуючись ст.ст.177,183,196,197,404,405,407,412,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03.02.2022 щодо ОСОБА_9 ,- скасувати.
Клопотання слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 задовольнити
Обрати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання ОСОБА_6 під вартою встановити до 01.04.2022.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілих та свідків, спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Організацію виконання ухвали покласти на начальника Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: