У Х В А Л А
іменем України
Справа № 126/510/22

Провадження № 1-кп/126/230/2022

07 липня 2022 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бершадь клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 497 КПК України у кримінальному провадженні № 0000056 від 28.03.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернівка Бершадського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, учня Тернівського закладу загальної середньої освіти, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:
До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 497 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Судом установлено, що 04.02.2022 близько 09 год неповнолітній ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном, прийшли до неогородженої будівлі свинарника, що розташований у АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_9 та який є законним володільцем вказаної будівлі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2009 серії НОМЕР_1 від 22 10.2009 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 24218144 від 22.10.2009.

Після того, як ОСОБА_7 підійшов до вхідних дверей вказаної будівлі, та ривком пошкодив їх, неповнолітній ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проникли всередину будівлі, звідки умисно, таємно викрали належний ОСОБА_9 металобрухт, який матеріальної цінності для останнього не становить.

Таким чином, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8

за відсутності визначених законом підстав, всупереч волі законного володільця, порушуючи зміст ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблей ООН від 10 грудня 1966 року та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «... ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань» ст. 30 Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що порушують недоторканість іншого володіння особи і бажаючи вчинити такі дії, умисно, протиправно, проник до іншого володіння особи, а саме будівлі свинарника.

Також, 04.02.2022 близько 14 год, неповнолітній ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном, об`єднаним єдиним наміром із згаданим вище злочинним діянням, прийшли до неогородженої будівлі свинарника, що розташований у АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 та який є законним володільцем вказаної будівлі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 22.10.2009 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 24218144 від 22.10.2009.

Після того, як ОСОБА_7 підійшов до вхідних дверей вказаної будівлі, та ривком пошкодив їх, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проникли всередину будівлі, звідки умисно, таємно викрали належний ОСОБА_9 металобрухт, який матеріальної цінності для останнього не становить.

Таким чином, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за відсутності визначених законом підстав, всупереч волі законного володільця, порушуючи зміст ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблей ООН від 10 грудня 1966 року та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «... ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань», ст. 30 Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що порушують недоторканість іншого володіння особи і бажаючи вчинити такі дії, умисно, протиправно, проник до іншого володіння особи, а саме будівлі свинарника.

Встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та підтвердив обставини викладені у клопотанні.

Законний представник просила суд, задовольнити клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 , просила суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_9 надав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності.

Оцінюючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_4 , містяться ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , його законного представника, захисника, враховуючи думку прокурора про задоволення клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до ч.3 ст. 497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України доведена в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, посередньо характеризуються за місцем навчання. ОСОБА_4 підпадає під критерії, зазначені в статті 97 КК України.

При призначенні примусових заходів виховного характеру, суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, його характеристику, умови життя, виховання і поведінку, ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно небезпечного діяння. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 318, 322, 342-376, 497-501 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 497 КПК України у кримінальному провадженні № 0000056 від 28.03.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, відносно неповнолітнього: ОСОБА_4 , - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернівка Бершадського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, учня Тернівського закладу загальної середньої освіти, раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Тернівка Бершадського району Вінницької області та жительки АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Бершадський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1