ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2002/22 Справа № 209/200/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001597, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнень до неї, обвинувачений ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку із порушенням вимог процесуального закону та невідповідностю призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та його особі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений вказує, що судовий розгляд проведений без участі потерпілої, яка в судові засідання не викликалася, а також не було проведено пред`явлення для впізнання за її участю.

Вважає, що органом досудового розслідування чітко не встановлено час та місце вчинення злочину, а слідчі дії у справі проведені у різних місцях. Також зазначає, що вказаний час на відеозаписі, що міститься в матеріалах справи не співпадає з часом, заявленим свідками, при цьому судом не було допитано всіх свідків і не взято до уваги всі їх показання.

Зазначає, що судом не надано належної оцінки показам свідка ОСОБА_10 , який вказав, що при проведені слідчого експерименту місце вчинення злочину було показано працівниками поліції, а не обвинуваченим.

Вказує, що на стадії досудового розслідування працівниками поліції на нього здійснювався психологічний та фізичний тиск, звертає увагу на те, що потребував допомоги лікаря за станом здоров`я. Зазначає, що судом не було взято до уваги показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що ОСОБА_9 в день та час скоєння інкримінованого злочину перебував з ним та свідком ОСОБА_12 і його дівчиною, які не були допитані.

Звертає увагу на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, зокрема показань свідків та потерпілої щодо місця вчинення злочину, а також істотні суперечності що містяться у договорі фінансового кредиту щодо майна, яке було його предметом.

Вважає, що досудове розслідування проведено з обвинувальним ухилом, а судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам по справі щодо їх належності та допустимості, не допитано усіх свідків, у зв`язку із чим вирок суду підлягає безумовному скасуванню.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначеного за цим вироком покарання з покаранням у виді позбавлення волі, призначеним за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.07.2020 року, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_9 частково відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, призначене йому за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.07.2020 року.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_9 , вирішено рахувати з дня його затримання - 28 листопада 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 170,00 гривень процесуальних витрат за проведення у справі судово-товарознавчої експертизи № 3330 від 13.10.2017 року.

Залишено без розгляду заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 .
Вирішено питання про долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 13 вересня 2017 року приблизно о 05 годині 11 хвилин проходив повз магазин «Продукти №44» ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Кам`янське, бул. Будівельників, буд. 4 А, та побачив раніше незнайому йому ОСОБА_13 , котра несла в лівій руці пакет та у якої на лівому плечі висів рюкзак.

В цей момент у ОСОБА_9 виник раптовий протиправний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення у ОСОБА_13 будь-якого майна, реалізовуючи який, він пішов слідом за останньою до тильної сторони будинку АДРЕСА_3 , де підійшов до неї ззаду та з метою придушення її волі до спротиву наніс удар рукою в область її потилиці, від якого вона впала, завдавши їй тим самим тілесні ушкодження, що згідно висновку експерта № 1161-Е від 12.10.17 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_9 вирвав з правої руки ОСОБА_13 поліетиленовий пакет, в якому знаходилася спортивна кофта чорного кольору (які матеріальної цінності не становлять) та зірвав з її лівого плеча рюкзак (матеріальної цінності не становить), в якому знаходилися гаманець (матеріальної цінності не становить) з грошима в сумі 4200,00 гривень, банківською зарплатною карткою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (матеріальної цінності не становить), мобільний телефон «LG MagnaY90 Н502», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3330 від 13.10.17 становить 2362,25 гривень з сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 та оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» (абонентський номер під час досудового розслідування не встановлено), які матеріальної цінності не становили. Після цього обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілій ОСОБА_13 майнові збитки на загальну суму 6562, 25 гривень.
Вищезазначені злочинні дії обвинуваченого були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та обвинуваченого, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав, вказавши що вирок суду є необґрунтованим, висновки суду суперечать фактичним обставинам справи, а призначене покарання є надмірно суворим;прокурорів, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін, зазначивши, що винуватість ОСОБА_9 підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, а призначене покарання є необхідним та достатнім для його виправлення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.09.2017 року, згідно із яким ОСОБА_14 , яка звернулася до Дніпровського ВП Кам`янського ВП та повідомила, що 13.09.2017 року приблизно о 4 годині 30 хвилин у дворі будинку АДРЕСА_3 її вдарили по потилиці, забрали у неї рюкзак, в якому знаходився її мобільний телефон, грошові кошти та інші речі (т. 2 а.с. 10);

-протоколом огляду місця події від 13.09.2017 р. та фототаблицею та план-схемою до нього, якими зафіксовано місце вчиненого злочину та обстановка (т. 2 а.с. 11-14);

-протоколом огляду предмету від 25.09.2017 року, згідно із яким був оглянутий наданий ОСОБА_15 договір про надання фінансового кредиту під заставу від 18.09.2017 року, оформлений на її ім`я, відповідно до якого до ломбарду було закладено мобільний телефон «LG Мagna» та видано фінансовий кредит на суму 1240 грн. (т. 2 а.с. 43);

-договором про надання фінансового кредиту під заставу №6.27457/1 від 18.09.2017 року, яким підтверджується, що ОСОБА_16 отримала в ПТ "Ломбард "Онікс" Анохін, Яценко" фінансовий кредит в сумі 1240 грн. під заставу мобільного телефону "LG Magna" та повинна повернути ломбарду до 11.10.2017 року 1460 грн. (т. 2 а.с. 44);

-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка вказала, що вищевказаний договір фінансового кредиту під заставу залишився в неї після того, як вона 15.09.2017 року заклала, а потім 18.09.2017 року перезаклала до ломбарду "Онікс" по проспекту Перемоги 2б мобільний телефон "LG", який їй надав колишній співмешканець ОСОБА_17 ;

-довідкою директора ПО «Ломбард «Онікс» Анохина, ОСОБА_18 », згідно із якою ОСОБА_15 надала у заклад мобільний телефон «LG Мagna», IMEI НОМЕР_2 на підставі договору фінансового кредиту №6.27457/1 від 18.09.2017 року (т. 2 а.с. 73);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.10.2017 року та їх опису, згідно із яким у приміщенні ломбарду за адресою: м. Кам`янське, проспект Перемоги 2-б було вилучено мобільний телефон «LG Magna», імей - НОМЕР_3 (т. 2 а.с.74-75);

-протоколом огляду від 28.09.2017 року оптичного диску CD-R марки "Videx", наданого представником ТОВ "АТБ-Маркет", на якому знаходиться відеофайл з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину "Продукти №44" ТОВ "АТБ-Маркет" по бульвару Будівельників, 4-а в м. Кам`янське. (т. 2 а.с. 47);

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 3330 від 13.10.2017 року, згідно із яким ринкова вартість мобільного телефону «LG МagnaY90 H502» станом на 13.09.2017 року, з урахуванням зносу - 2362,25 грн. (т. 2 а.с. 67-71);

-висновком експерта № 1161-Е від 12.10.2017 року згідно із яким у ОСОБА_13 були виявлені пошкодження у вигляді рани з синцем на обличчі праворуч, синець в потиличній ділянці. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею. Давність утворення пошкоджень може відповідати терміну указаному в медичних документах. Пошкодження у вигляді рани з синцем на обличчі праворуч - відносяться до ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, як викликавші розлад здоров`я більш 6, але менше 21 днів (т. 2 а.с. 52, 53);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.10.2017 року, з фототаблицею до нього, згідно із яким потерпіла ОСОБА_13 у межах слідчого експерименту вказала, що 13.09.2017 року приблизно о 5 годині 10 хвилин вона проходила біля магазину АТБ по АДРЕСА_4 , потім провела групу по проходу за магазином АТБ, куди вона йшла, направляючись додому. Потім вказала на місцевість та доріжку з тильної сторони магазину АТБ, де її пограбував раніше невідомий чоловік, а також остання детально розповіла про механізм та локалізацію несеного удару, від якого вона впала обличчям до низу на бетонну доріжку та коли піднялася, виявила, що викрадено її рюкзак і пакет з особистими речами (т. 2 а.с. 88-92);

-висновком експерта № 1283-Е від 03.11.2017 року, згідно із яким виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження не суперечать механізму, вказаному в протоколі слідчого експерименту за її участю (т. 2 а.с. 94);

-протоколом огляду відеозапису від 28.11.2017 року, яким підтверджується, що свідок ОСОБА_15 при перегляді відеофайлу під назвою СК-11-5700-00000000 впізнала ОСОБА_9 як чоловіка, що рухався біля магазину АТБ (т. 2 а.с. 140);

-протоколом огляду відеозапису від 05.01.2018 року на "DVD-R" під назвою СК-11-5700-00000000, під час огляду якого, ОСОБА_9 пояснив, що на відеозапису зображений він, коли направлявся за магазин «АТБ» за раніше незнайомою йому жінкою з метою її пограбування (т. 2 а.с. 164);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 05.01.2018 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що обвинувачений під час проведення слідчого експерименту вказав місце та механізм завдання ним тілесних ушкоджень незнайомій жінці, що мало місце 13.09.2017 року, і пояснив, як саме він наніс удар та після цього з викраденими речами з місця скоєння злочину зник (т. 2 а.с. 165-168);

-висновком експерта № 55-Е від 16.01.2017 року, згідно із яким виявлені у потерпілої ОСОБА_13 тілесні ушкодження за механізмом утворення не суперечать механізму, вказаному в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 170);

-показаннями свідка ОСОБА_19 , який вказав що він був понятим при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , під час якого, обвинувачений детально розповідав та показував, як він вдарив ззаду жінку і щось у неї забрав. Це було за магазином "АТБ, до місця скоєння злочину вони йшли через прохід між магазином "АТБ" і аптекою. Обвинувачений добровільно все розповідав і показував, його ніхто не примушував це робити.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеності вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення та відсутності належних і допустимих доказів його винуватості, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони випливають з його власного тлумачення та суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих фактичних обставин і доказів, ігноруючи при цьому дійсний зміст цих доказів, а також інші докази у їх сукупності та системності.

Так, відповідно до ст. 186 КК України грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Основним безпосереднім об`єктом є врегульовані законом суспільні відносини власності, а якщо при грабежі застосовується насильство, то додатковими необхідними безпосередніми об`єктами злочину є здоров`я, психічна чи фізична недоторканність людини. Предметом злочину є чуже майно. Викрадення вважається відкритим, якщо воно здійснюється в присутності власника чи іншої особи, та винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій і незважаючи на це, продовжуються винним з метою заволодіння майном.
Як було правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 близько 05:11 годин 13 вересня 2017 року, перебуваючи на вулиці поблизу магазину «Продукти № 44» ТОВ «АТБ-Маркет», по бул. Будівельників, 4А у м. Кам`янське, побачив ОСОБА_13 , почав її переслідувати та біля буд.12 по бул. Будівельників в м. Кам`янське підійшов до неї ззаду та з метою придушення її волі до спротиву наніс удар рукою в область її потилиці, після чого вирвав з правої руки потерпілої політеленовий пакет та зірвав з правового плеча рюкзак, в якому знаходились грошові кошти, мобільний телефон, банківська картка, після чого з викраденим з місця події зник, завдавши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 6562,25 грн.

Потерпіла чітко та послідовно, у тому числі у межах проведеного з нею слідчого експерименту, вказувала, що за обставин, зазначених у вироку, невідомим чоловіком їй було завдано удар рукою в область потилиці, від якого вона впала на землю, після чого нападник викрав її особисті речі і з викраденим зник.

Протоколом огляду відеозапису від 28.09.2017 року оптичного диску CD-R марки "Videx", наданого представником ТОВ "АТБ-Маркет", на якому знаходиться відеофайл з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину "Продукти №44" ТОВ "АТБ-Маркет" по бульвару Будівельників, 4-а в м. Кам`янське, під назвою СК-11-5700-00000000, протоколом огляду того ж відеофайлу від 26.10.2017 року, підтверджується, що на першому, другому фото а на відеозаписі о 05:11 зафіксовано рух потерпілої ОСОБА_13 ; на п`ятому, шостому та сьомому фото, а на відеозаписі о 05:11:35-41 видно чоловіка, який рухається у напрямку за потерпілою (т. 2 а.с. 83-87).

Свідок ОСОБА_15 при перегляді відеофайлу під назвою СК-11-5700-00000000 впізнала ОСОБА_9 як чоловіка, що рухався біля магазину АТБ (т. 2 а.с. 140), також сам ОСОБА_9 при перегляді відеозапису вказав, що на цьому відеозаписі зображений саме він у той час, коли направлявся за магазин «АТБ» за раніше незнайомою йому жінкою з метою її пограбування (т. 2 а.с. 164).

Також у суду не має об`єктивних підстав для висновку про те, що на вказаному відеофайлі зображена інша людина, оскільки за зовнішніми ознаками, зростом, статурою, особа нападника схожа на ОСОБА_9 , у зв`язку з чим доводи обвинуваченого в цій частині є безпідставними.

Також вина обвинуваченого поза розумним сумнівом підтверджується тим, що викрадена у потерпілої ОСОБА_13 річ - мобільний телефон «LG МagnaY90 H502» - через невеликий проміжок часу після нападу, а саме 15.09.2017, була передана ОСОБА_9 свідку ОСОБА_15 для здачі до ломбарду, що підтверджується показаннями цього свідка; договором про надання фінансового кредиту під заставу №6.27457/1 від 18.09.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_16 отримала в ПТ "Ломбард "Онікс" Анохін, Яценко" фінансовий кредит в сумі 1240 грн. під заставу мобільного телефону "LG Magna"; довідкою Директора ПО «Ломбард «Онікс» Анохина, Яценко», згідно із якою ОСОБА_15 надала у заклад мобільний телефон «LG Мagna» на підставі договору фінансового кредиту №6.27457/1 від 18.09.2017 року; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.10.2017 року та їх описом, згідно із яким в приміщенні ломбарду за адресою: м. Кам`янське, проспект Перемоги 2-б було вилучено мобільний телефон «LG Magna».

Вказані докази є належними і допустимими з огляду на положення ст. ст. 85, 86 КПК України, будь-яких процесуальних порушень апеляційним переглядом не встановлено.

Також свідок ОСОБА_15 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, під час допиту в суді першої інстанції повідомила, що саме ОСОБА_9 надав їй мобільний телефон «LG Мagna» та просив її здати його до ломбарду, оскільки, зі слів обвинуваченого, в нього не було документів. Також остання при перегляді відеозапису повідомила, що на оглянутому відеофайлі вона дійсно впізнала ОСОБА_9 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний свідок під досудового розслідування та в суді надавала послідовні, деталізовані показання, які узгоджуються з іншими матеріалами справи, а доводи обвинуваченого щодо обмови з боку свідка не мають достатнього обгрунтування та об`єктивного підтвердження.

Суд апеляційної інстанції враховує також і те, що матеріалами справи, зокрема показаннями потерпілої та протоколами слідчого експерименту за участю її та обвинуваченого, достовірно встановлено місце, дату та час вчинення злочину. Так, у протоколах огляду відеофайлів чітко визначені дата та час зафіксованого відеозаписами руху потерпілої і обвинуваченого, а саме 13 вересня 2017 року о 05 год, 11 хв.(т. 2 а.с. 83-87), у зв`язку з чим доводи ОСОБА_9 щодо невідповідності дати та часу події є безпідставними.
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений під час досудового розслідування у межах проведеного з ним слідчого експерименту від 05.01.2018 року добровільно вказав місце, час та механізм завдання ним тілесних ушкоджень незнайомій жінці, що мало місце 13.09.2017 року, повідомив, як саме він наніс удар та як саме заволодів речами потерпілої і залишив з ними місце вчинення злочину (т. 2 а.с. 165-168), а також останній під час перегляду відеозапису від 05.01.2018 року на "DVD-R" під назвою СК-11-5700-00000000, вказав, що на відеозаписі зображений саме він у той час, коли направлявся за магазин «АТБ» за раніше незнайомою йому жінкою з метою її пограбування (т. 2 а.с. 164). Таким чином, під час судового розслідування обвинувачений свою причетність до інкримінованого злочину не заперечував, а показання змінив вже під час судового розгляду кримінального провадження, що колегія суддів розцінює як форму захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що слідчі дії за участю ОСОБА_9 проводились в присутності понятих та захисника, при цьому скарг, заяв чи повідомлень від сторони захисту щодо недозволених методів ведення слідства, фізичного, психологічного тиску не надходило, що свідчить про необгрунтованість доводів апелянта у цій частині.
Твердження обвинуваченого щодо істотних суперечностей між відомостями, які містяться в протоколах слідчих експериментів, є безпідставними, оскільки, як було достовірно встановлено судом першої інстанції, вчинення злочину щодо потерпілої сталося біля буд. АДРЕСА_3 . Так, згідно із протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої від 26.10.2017, проведеного за вищевказаною адресою, та фототаблицею до нього, остання послідовно вказала на місце і обставини вчинення злочину (т. 2 а.с. 88-92). Також обвинувачений під час проведення слідчого експерименту за його участю як на місце вчинення злочину вказав на ту саму ділянку місцевості, та повідомив про обставини та механізм нанесення ним удару потерпілій, що узгоджуються з показаннями останньої та результатами слідчого експерименту, проведеного за її участю (т. 2 а.с.165-168).
Доводи обвинуваченого щодо не надання належної оцінки показанням свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, свідок ОСОБА_20 , будучи допитаним в суді першої інстанції, вказав, що він знайомий з ОСОБА_9 по сумісній роботі. Він не пам`ятає коли, але приблизно три чи чотири роки тому, він з друзями вночі вживав спиртні напої на лавочці біля магазину АТБ. Там був ОСОБА_12 з дівчиною на ім`я ОСОБА_22 . Приблизно о 01 годині ночі до них підійшов ОСОБА_9 і знаходився з ними до ранку, нікуди, в тому числі на ринок, не відходив. О 05 годині ранку його, ОСОБА_20 , дружина йшла на роботу, сказала щоб він ішов додому, і вони розійшлися. Він пішов додому, а куди пішов Преображенський - йому невідомо, до нього додому Преображенський не йшов, потерпілу ОСОБА_13 він не знає і про її пограбування йому нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_21 , будучи допитаним в суді першої інстанції, по суті заданих питань вказав, що у 2016-2017 роках працював охоронцем в фірмі "Щит-сервіс" та в його обов`язки входила охорона в нічний час ринку по бульвару Будівельників у м. Кам`янське, який закривається до 05 години ранку. Він працював позмінно. Навпроти ринку через дорогу на зупинці громадського транспорту знаходиться лоток, де продають спиртні напої, і там по ночам буває багато людей. Там біля лотка він часто бачив ОСОБА_9 , міг з ним спілкуватися протягом 10-15 хвилин. Дату і час, коли він бачився з Преображенським біля ринку, він не пам`ятає. Не пам`ятає також, чи працював він у ніч на 13.09.2017 року.
З зазначеного вбачається, що показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 обставини скоєння злочину 13.09.2017 року не спростовано та не підтверджено, а також цими показаннями не підтверджується поза розумним сумнівом те, що обвинувачений у вказаний день знаходився в іншому місці і не міг вчинити інкримінованого злочину, а тому оцінку, надану показанням цих свідків судом першої інстанції, колегія суддів вважає правильною.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину є доведеною поза розумним сумнівом, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 186 КК України є правильною, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильності вироку суду у цій частині не спростовують.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо проведення судового розгляду без участі потерпілої, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_13 визнано потерпілою у кримінальному провадженні №0001597, останньою заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6000,00 грн.
Інтереси потерпілої ОСОБА_13 в суді на підставі відповідних документів (т. 2 а.с. 171-174) представляв адвокат ОСОБА_23 , який повідомив, що остання проживає за межами України та представництво її інтересів буде здійснювати він одноособово, про судові засідання у кримінальному провадженні потерпіла повідомлялася належним чином, у зв`язку із чим порушення вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не вбачає.
Посилання обвинуваченого на те, що за участю потерпілої не було проведене впізнання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обсяг доказової бази у кримінальному провадженні та слідчих дій, які необхідно провести для її формування, визначаються стороною обвинувачення самостійно та на свій розсуд.
Доводи апелянта щодо того, що судом першої інстанції не було допитано всіх свідків, колегія суддів вважає такими, що мають формальний характер, зважаючи на те, що за правилами ч. 2 ст. 327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. При цьому сторона захисту не тільки не забезпечила явку до суду будь-яких свідків, які не були допитані, але й не заявила у межах апеляційного розгляду клопотання про їх допит.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та його особі, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставин, що його обтяжують, на підставі чого суд вмотивовано прийняв рішення про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання на строк, рівно віддалений як від мінімальної, так і від максимальної меж, визначених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, та остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Колегія суддів вважає це покарання законним, справедливим за видом та розміром і таким, що відповідає особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, а також до останнього у минулому було застосовано положення ст. 75 КК України, втім висловлену йому довіру ОСОБА_9 не виправдав та у період іспитового строку вчинив новий аналогічний злочин, що потягло призначення йому покарання за наступним вироком суду за правилами ст. 71 КК України та свідчить про стійкість його протиправної поведінки і антисоціальну спрямованість його особи.
Крім того, обвинувачений міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, у скоєному не розкаявся, завдану шкоду потерпілій не відшкодував.
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання і вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для зміни чи скасування судового рішення з інших міркувань, ніж наведені апелянтом, під час апеляційного перегляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4