Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А
"12" жовтня 2022 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.3 ст. 146 ч.3, ст. 27 ч.3 ст. 127 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:
На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.3 ст. 146 ч.3, ст. 27 ч.3 ст. 127 ч.2 КК України. Відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 13 жовтня 2022 року. До суду надійшло клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Розпочати розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні до вищевказаного строку не надається можливим із поважної причини: 24 лютого 2022 р. російська федерація віроломно напала на державу Україна. В Україні йде війна. В Україні оголошено воєнний стан. Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання не прибув. 12 жовтня 2022 р. судом постановлено ухвалу про залучення для захисту ОСОБА_4 захисника із Регіонального центру надання вторинної правової допомоги. У судове засідання прибув захисник ОСОБА_5 .

Прокурор, подавши письмове клопотання, просив продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці. При цьому зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені умисних тяжких злочинів, відносно нього продовжують існувати ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, він протягом тривалого часу переховувався під слідства, перебуваючи у СІЗО, до затримання використовував підроблені документи стосовно своєї особи. Вважає застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до обвинуваченого не зможе запобігти існуючим ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. Обвинувачений явно зловживає своїми правами, у зв`язку з чим суд не може приступити до судового розгляду.

Обвинувачений зазначив, що він бажає, щоб розгляд справи проводився за участі його захисника ОСОБА_6 . Відмовився висловлювати свою позицію, щодо доцільності продовження тримання його під вартою.

Захисник заперечувала у продовженні тримання обвинуваченого під вартою. При цьому зазначила, що прокурором не доведено існування ризиків на які він посилається. Просила змінити стосовно обвинуваченого запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою оскільки він згідно обвинувального акта обвинувачується у вчиненні умисних тяжких насильницьких злочинів, покарання за вчинення яких у разі доведення його винуватості передбачена у виді позбавлення волі від 5 до 10 років. Відносно нього продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду. Він не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не є стримуючим фактором його поведінки.

Суд дійшов висновку, що прокурором доведено продовження існування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду. Недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду. Реальність продовження існування вказаного ризику підтверджується тривалим переховуванням ОСОБА_4 від слідства, у т.ч. шляхом використання підроблених документів.

Суд також зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризику: переховування від суду - втечі особи від суду, та враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується, як елемент оцінки зазначеного ризику, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_4 та можливості його уникнути.

Суд не знаходить підстав для зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд також зазначає, що сторона захисту в особі захисника ОСОБА_6 зловживає своїми правами, адже не з`явлення до суду захисника, який 01 вересня 2022 р. заявивши відвід головуючому судді, знаючи, що строк тримання під вартою його підзахисного закінчується 13 жовтня 2022 р., будучи, належним чином повідомленим про судові засідання, до суду не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, чим фактично ігнорував вимоги ст. 47 ч.2 КПК України та унеможливив продовження судового засідання, по якому стосовно його підзахисного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На переконання суду, реальність продовження існування вказаного ризику стосовно ОСОБА_4 підтверджується також обраною поведінкою обвинуваченого, яка фактично унеможливлює почати судовий розгляд обвинувального акта, навіть його оголошення.

Вказана поведінка та її наслідки не можуть не усвідомлюватися обвинуваченим, захисником ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що стороною захисту не надані суду будь-які документи на підтвердження не можливості тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, з інших можливих істотних поважних причин. При цьому суд зазначає, що раніше наданні стороною захисту документи щодо особи обвинуваченого, судом були оцінені, у т.ч. щодо його хронічних захворювань. Суд також зазначає, що раніше надані і оцінені судом документи, доводи обвинуваченого і захисника, наведені у судовому засіданні, не спростовують фактично і реально існуючого стосовно обвинуваченого ризику: переховуватися від суду.

Враховуючи злочини у вчинені яких, згідно обвинувального акта, обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає існує підстава, передбачена п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,331,350,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 10 грудня 2022 року.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області