Номер провадження: 11-сс/813/673/22
Справа № 521/5857/22 1-кс/521/1607/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 05.05.2022, якою в межах кримінального провадження №0000452 від 04.04.2022 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нижнєвартівськ, Тюменської обл., РФ, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.01.2019 Приморським райсудом м. Одеси за ч.ч. 3, 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 25.11.2021 Київським райсудом м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, було відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000452 від 04.04.2022 було відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. до 06 год. наступної доби, строком до 05.07.2022, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування була доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, проте прокурором не було доведено неможливість запобігання вищевказаному ризику шляхом застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з таких підстав:

- слідчим суддею не враховано тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, а саме позбавлення волі на строк від 3 до 5 років;

- слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 не враховано особу підозрюваного, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а також обставини вчинення кримінального правопорушення;

- слідчий суддя при ухвалені рішення не врахував того факту, що на території м. Одеси, в режимі воєнного стану в Україні, запроваджено комендантську годину в період з 22 до 05 год., тож обраний запобіжний захід фактично нівелює мету його застосування.

З огляду на вказані обставини прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави.

В судове засідання апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 не з`явився, натомість надав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, в порядку письмового апеляційного провадження, та не заперечував проти проведення апеляційного розгляду за відсутності підозрюваного.

Водночас, підозрюваний ОСОБА_7 з`явився в судове засідання апеляційного суду та надав заяву про розгляд апеляційної скарги прокурора за його відсутності в порядку письмового апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 1 ст. 406 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності учасників судового провадження, в порядку письмового апеляційного провадження та фіксацію судового засідання технічними засобами не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він 26.03.2022 приблизно о 13:20 год., під час перебування у приміщенні супермаркету ТОВ «Окко-драйв», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 9а, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що його кримінально-протиправні дії не будуть помічені оточуючими і їх вчиненню ніхто не завадить, підійшов до стелажів із товарами, звідки взяв коробку, в якій знаходилась сковорідка із антипригарним покриттям, діаметром 24 см., яка належить ТОВ «Окко-драйв». Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Окко-драйв» матеріальну шкоду, на суму 524,40 грн.

Окрім того, 28.03.2022, приблизно о 13:40 год., ОСОБА_7 під час перебування у приміщені супермаркету ТОВ «Окко-драйв» за вищезазначеною адресою, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що його кримінально-протиправні дії не будуть помічені оточуючими і їх вчиненню ніхто не завадить, підійшов до стелажу із цукерками, після чого, взяв з поверхні вказаного стелажу 4 пачки цукерок, з яких 1 пачка цукерок «Ферреро Роше Т8х8», вагою 100 г., вартістю 58,65 грн. та 3 пачки цукерок «Ферреро Роше ТІ 6», вагою по 200 г. кожна, вартістю по 118,10 грн. кожна, які належать ТОВ «Окко-драйв» та помістив їх до передніх кишень своєї куртки.

Заволодівши вищевказаними цукерками, ОСОБА_7 , разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Окко-драйв» матеріальну шкоду, на суму 412,95 грн.

Зазначена підозра підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого та наданими апеляційному суду, та сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що в судовому засіданні сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що в даному провадженні існує ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, обумовлений тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за злочини корисливої направленості, на шлях виправлення не став, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Разом із тим, апеляційний суд зауважує на тому, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, з часу повідомлення ОСОБА_7 про підозру до розгляду апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, тому апеляційний суд вважає недоведеним ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Разом із тим, прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_7 умов обраного йому оскаржуваною ухвалою слідчого судді запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з моменту його застосування, останній з`явився до суду для участі в апеляційному розгляді, має тяжкі хвороби, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що застосований відносно нього слідчим суддею запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в достатній мірі може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання прокурора на те, що на території м. Одеси, в режимі воєнного стану в Україні, запроваджено комендантську годину в період з 22 год. до 05 год. фактично нівелює мету обраного підозрюваному запобіжного заходу, апеляційний суд вважає безпідставними, та наголошує на тому, що зазначена обставина жодним чином не підтверджує існування в зазначеному проваджені ризиків та неможливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність органом досудового розслідування необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби для запобігання вищенаведеному ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне й обґрунтоване рішення про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, у зв`язку із чим підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 05.05.2022, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4