Справа № 204/2214/22
Провадження №1-кп/204/401/22

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000433 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 369 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Також заявив клопотання про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та п. 2, 4, 5 ст. 178 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна. Є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до особливо тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. Крім того, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів, територія яких визначена статусом тимчасово окупована територія, останній може покинути території Дніпропетровської області та України. Також, необхідно врахувати й той факт, що ОСОБА_3 , переховувався від органів досудового розслідування, що підтверджується постановою слідчого від 05 серпня 2021 року про оголошення підозрюваного у розшук, ОСОБА_3 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000433 від 02 серпня 2021 року за ч. 1 ст. 307 КК України, оголошено у розшук у зв`язку із переховуванням останнього від органу досудового розслідування. Окрім цього, ОСОБА_3 у зв`язку із обранням статусу обвинуваченого та можливістю ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстави вважати, що існує ризик незаконного впливу як на свідків так і на експертів з метою перешкоджання їх з`явлення шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди, в тому числі і за проведення експертного дослідження речей, а саме грошових коштів неправомірної вигоди. Крім того, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, обвинувачений може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. Окрім цього, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 пропонував та надав неправомірну вигоду, з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, у якому ОСОБА_3 є обвинуваченим, за невчинення слідчим ОСОБА_6 дій у вказаному кримінальному провадженні для звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальше непритягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 307 КК України, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 70000 грн. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку в діях обвинуваченого, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_3 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків, експертів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не призведуть до забезпечення нормальної поведінки обвинуваченого та виконанню процесуальних рішень у кримінальному провадженні.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора зазначив, що всі наведені прокурором ризики не доведені та є безпідставними. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на непов`язаний з триманням під вартою.
Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту - не встановлено, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком до 21 квітня 2022 року включно з визначення розміру застави.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно зі ст. ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_3 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд також зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 369 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років з конфіскацією майна.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 протягом 05 серпня 2021 року по 21 лютого 2022 року був оголошений у розшук у зв`язку із переховуванням останнього від органів досудового розслідування.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 годин 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента № 133/2022 від 14 березня 2022 року.
Суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинувачених від суду, оскільки на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.
Крім того, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може чинити незаконний вплив на свідків та експерта у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки у судовому засіданні зазначені особи не допитані, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.
Тому, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочинів, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою слід відмовити.
Крім того, судом вирішено питання про альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 000 (триста тисячі) гривень, що не є непомірним для обвинуваченого, а також на думку суду, застава є більш м`яким запобіжним заходом для обвинуваченого ніж цілодобовий домашній арешт, про який просить захисник та обвинувачений.
Оскільки в Україні введено воєнний стан та ведуться бойові дії, а обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4», з метою уникнення небезпеки життю та здоров`ю обвинуваченого внаслідок його перевезення з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до приміщення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, головуючим суддею на обговорення учасників процесу було постановлено питання щодо можливості проведення судових засідань по даному кримінальному провадженню в режимі відеоконференції.
Сторони по справі не заперечували проти проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
Відповідно ч. 6 ст. 336 КПК України, якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, здійснюються службовою особою такої установи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільним проводити подальші судові засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 369 КК України, в режимі відеоконференції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0000433 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 369 КК України, у відкритому судовому засіданні 21 квітня 2022 року на 11:30 год. в залі судового засідання № 18 Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: пр. Пушкіна, 77б, місто Дніпро.
Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати учасників процесу.
Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 червня 2022 включно.
Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 300 000 (триста тисячі) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.
Проводити судові засідання, по справі № 204/2214/22 (1-кп/204/401/22) по кримінальному провадженню № 0000433 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 369 КК України, в режимі відеоконференції з зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та приміщенням Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».
Адміністрації Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» встановити особу обвинуваченого, вручити йому пам`ятку про процесуальні права, та перебувати поряд з ним до закінчення судового засідання.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження дії запобіжного заходу в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1