Справа № 453/926/22
№ провадження 1-кп/453/168/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарях ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченої ОСОБА_4 ;
захисника-адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дубина, Стрийського району Львівської області, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, має на утриманні малолітню дочку, із середньою освітою, працюючої продавцем у ФОП « ОСОБА_7 », раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 28 липня 2022 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , де працювала на посаді продавця, побачила на торговій вітрині натільну сумку, яка належить потерпілій ОСОБА_6 , в якій знаходились готівкові кошти в сумі 40 000 гривень, та у цей час в неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, а саме грошових коштів. В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переконавшись, що її ніхто не бачить та за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, вийняла із натільної сумки потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4000 гривень, номіналами по 1000 гривень, які поставила у свій гаманець, а в подальшому викраденим розпорядилась на власний розсуд. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 після роз`яснення їй змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченої, вину визнала повністю та пояснила, що дійсно вона 28 липня 2022 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , де працювала на посаді продавця, побачила на торговій вітрині натільну сумку, яка належить потерпілій ОСОБА_6 , в якій знаходились готівкові кошти в сумі 40 000 гривень, та у цей час в неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, а саме грошових коштів. В подальшому, знаючи що військовий стан, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переконавшись, що її ніхто не бачить та за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, вийняла із натільної сумки потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4000 гривень, номіналами по 1000 гривень, які поставила у свій гаманець, а в подальшому викраденим розпорядилась на власний розсуд. Вказала також, що на даний час заподіяну шкоду потерпілій відшкодувала повністю. Просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні вказала, що до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру немає, остання відшкодувала заподіяну шкоду. Не бажає, щоб обвинувачену було засуджено до позбавлення волі, оскільки в неї є малолітня дитина.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, визнала повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їй положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення її у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинувачену, взявши до уваги думку потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих обставин та речових доказів, висновок органу пробації, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану - вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки вона таємно викрала чуже майно в умовах воєнного стану.
Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбачених ст. 66 КК України, суд вбачає її щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та повне відшкодування завданих потерпілій збитків.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, який задовільно характеризується за місцем проживання, на ОСОБА_8 обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, згідно висновку органу пробації має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, раніше не судима, а також той факт, що вона повністю визнала свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує і те, що обвинувачена заподіяну шкоду повністю відшкодувала у добровільному порядку та має на утриманні малолітню дочку.
З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк із застосуванням ст.ст. 75 та 76 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням на певний строк із покладенням певних обов`язків, оскільки її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін домашній арешт.
Речові докази:
-чотири купюри номіналом по 1000 гривень із номерами АЕ3334486, АИ3516219, АЕ1137724, АА2854933, та натільну сумку рожево-сірого кольору із чорним ременцем, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити потерпілій ОСОБА_6 ;
-компакт-диск DVD-R з відеозаписом від 28 липня 2022 року з камер відеонагляду магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_2 , який знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Сколівського районного суду ОСОБА_1
Львівської області