Справа № 463/3605/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/543/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференціїапеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дати затримання - 28 березня 2019 року.
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу залишено без змін.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 22 січня 2019 року приблизно о 8 годині 30 хвилин повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 таємно, шляхом підбору ключа, проник у приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки викрав грошові кошти у сумі 500 гривень; магніт із зображенням моря із надписом «Pamukkale» вартістю 50 гривень; подарункову коробку віскі торгової марки «Jack Daniels» об`ємом 700 мл з двома стаканами вартістю 750 гривень; коньяк торгової марки «Арарат» об`ємом 500 мл вартістю 250 гривень; золотий ланцюжок з кулоном квадратної форми з зображенням Божої Матері довжиною приблизно 55 сантиметрів 585 проби, загальною вагою 6 грамів, вартістю 4000 гривень; золоте кільце у формі квітки 585 проби вагою приблизно 4 грами вартістю 7000 гривень; золоте кільце з зображенням «V» (версаче) 585 проби, вагою приблизно 3 грами, вартістю 3000 гривень;
золоте кільце із камінцем 585 проби, вагою приблизно 2,5 грами, вартістю
2800 гривень, наручний чоловічий годинник марки «Патек Філіп» з шкіряним ремінцем чорного кольору вартістю 5000 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_9 , після чого з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, спричинивши потерпілому шкоди на загальну суму 23350 гривень.
Окрім цього, ОСОБА_6 1 березня 2019 року о 17:00 годині повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , таємно, проникнувши у квартиру АДРЕСА_5 через вхідні двері, які не були зачинені на ключ, викрав телевізор марки «Самсунг» чорного кольору, що знаходився у приміщенні квартири, який належить потерпілому ОСОБА_10 , після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому шкоди на суму 2000 гривень.
Окрім цього, ОСОБА_6 17 березня 2019 року приблизно о 14:00 годині повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 , проник на територію подвір`я, ворота якого були відчиненні, звідки таємно викрав велосипед моделі «Formula THOR 1.0», що знаходився на подвір`ї та належав потерпілому ОСОБА_11 , після чого з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, завдавши потерпілому шкоди на суму 4830 гривень.
Окрім цього, ОСОБА_6 в ніч з 21 на 22 березня 2019 року у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, повторно, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_7 , проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка знаходилась на першому поверсі, шляхом віджиму пластикових дверей балкону, звідки таємно викрав будівельний інструмент, а саме: ручну пилу дискову марки «Фіолент» зеленого кольору, вартістю 1200 гривень, болгарку «Інтерскол» сірого кольору, вартістю 800 гривень, перфоратор «Бош-5» темно-синього кольору, вартістю 3500 гривень, болгарку «Інтерскол» сірого кольору, вартістю 1000 гривень, ручну пилу дискову марки «Фіолент» темно-синього кольору, вартістю 2300 гривень, електричну дриль «ДВТ» зеленого кольору, вартістю 500 гривень та перфоратор «Вега» чорно-вишневого кольору, вартістю 1600 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_12 , після чого з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, спричинивши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 10900 гривень.
Окрім цього, ОСОБА_6 в ніч з 26 на 27 березня 2019 року приблизно о 2:00 годині, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_8 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу, перехилившись через металеву сітку якою огороджено прибудинкову територію вказаного будинку, викрав велосипед моделі «Ful Supermen», який належав потерпілому ОСОБА_13 , після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому майнової шкоди на суму 2500 гривень.
Окрім цього, ОСОБА_6 27 березня 2019 року приблизно о 20:00 годині, будучи особою, яка раніше вчинила розбій та маючи умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи у салоні автомобіля служби таксі «Економ» марки «Ніссан» моделі «Альмера» синього кольору, номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , що рухалося у напрямку вулиці Огієнка, 29 у місті Львів-Винники, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_14 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним у момент заподіяння для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), який виразився у тому, що ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів з метою безпідставного власного збагачення, висунув вимогу до потерпілого щодо передачі золотого ланцюжка, що є у ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_6 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, раптово та несподівано для потерпілого наніс йому удар рукою, затиснутою в кулак, у ділянку обличчя, та ще декілька ударів в область голови та обличчя каменем, який ОСОБА_6 підняв із землі поблизу автомобіля, відчинивши дверцята. Потерпілий ОСОБА_14 , остерігаючись за своє життя та здоров`я, виповз з автомобіля. ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, також вибіг із автомобіля та, підійшовши до потерпілого спереду, почав стискати його шию своїми руками, внаслідок чого ОСОБА_14 впав на землю, а з його шиї злетів золотий ланцюжок вагою 125 грам, довжиною приблизно 60 см, шириною приблизно 1,5 см вартістю 120000 гривень. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 ОСОБА_14 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді рубців, які є слідами загоєних ран, над лівою бровою, на верхній повіці правого ока; синця в скроневій ділянці справа; саден в ділянці нижнього краю правої орбіти, на чолі справа.
У свою чергу, ОСОБА_14 , розуміючи, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, втік від нападника, залишивши свій автомобіль та все наявне у ньому цінне майно. ОСОБА_6 у цей час викрав золотий ланцюжок вагою 125 грам, довжиною приблизно 60 см, шириною приблизно 1,5 см вартістю 120000 гривень, який впав під час нападу із шиї потерпілого поблизу автомобіля, шкіряну чоловічу сумку чорного кольору вартістю 3000 гривень, в якій знаходились ключі від помешкання, банківська картка «ПриватБанку», видана на ім`я ОСОБА_14 , які не становлять для потерпілого жодної матеріальної цінності, грошові кошти у сумі 500 гривень, книгу «Біблія» вартістю 300 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «J400F» (ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ), чорного кольору, вартістю 8000 гривень, в якому була вставлена SІМ-картка мобільного оператора «ВФ Україна» із абонентським № НОМЕР_4 вартістю 50 гривень, на рахунку якої коштів не було.
Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел та утримуючи вищевказані речі, місце вчинення кримінального правопорушення покинув, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 131850 гривень.
На вказаний вирок суду апеляційні скарги подали обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку із тим, що не було доведено його вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 КК України. Просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України. Також просить про надання судово-медичної експертизи у суді апеляційної інстанції.

Стверджує, що усі докази його вини за ст. 187 КК України ґрунтуються тільки на показаннях потерпілого, які не збігаються із подіями того вечора, зокрема, щодо того, що він перший наніс потерпілому удар каменем. Вказує, що насправді між ним та потерпілим виникла суперечка з приводу оплати проїзду, почалась штурханина, і потерпілий ОСОБА_14 дістав ніж, яким наніс йому в обличчя 4 колючі рани, а він, побоюючись за своє життя та здоров`я, відкрив двері автомобіля і першим що йому потрапило до руки почав відбиватись від потерпілого. Вказує, що коли потерпілий втік, він знайшов біля колеса автомобіля ланцюжок, який впав у потерпілого, та сумку, після чого пішов.

Також обвинувачений покликається на висновок експерта № 274, згідно якого виявлені у потерпілого ушкодження не є небезпечними для життя та здоров`я, а відтак відсутні підстави для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 187 КК України. Звертає увагу, що між ним і показаннями потерпілого є розбіжності, які були вказані в обвинувальному акті. Вказує, що працівники поліції бачили на його обличчі свіжі ножові поранення, проте відмовили йому у наданні медичної допомоги та фіксуванні цих ушкоджень експертом. Зазначає, що на впізнанні його сфотографували з лейкопластиром на обличчі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити оскаржуваний вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі. Враховуючи пом`якшуючу обставину щире каяття та сприяння розкритті злочину, просить призначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що оскаржуваний вирок частково є необґрунтованим. Не оспорюючи обставини і призначене обвинуваченому покарання за епізодами по ст. 185 КК України, захисник не погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Захисник вказує, що фактичні обставини справи полягають у тому, що 27.03.2019р. близько 20.00 год. ОСОБА_6 домовився з водієм таксі ОСОБА_14 про поїздку до м. Винники на вул. Огієнка, але прибувши у місце призначення між клієнтом та водієм виник конфлікт з приводу оплати проїзду. Словесний конфлікт переріс у шарпанину, у ході якої потерпілий наніс ОСОБА_6 декілька ударів розкладним ножем в область голови та шиї (що ним було підтверджено у судовому засіданні під час одночасного допиту з обвинуваченим), а ОСОБА_6 намагаючись вийти з автомобіля і захиститись від дій потерпілого, відкривши дверку машини, натрапив рукою на уламок цегли або каміння, що лежав поруч з машиною, та кілька раз вдарив потерпілого. Після цього потерпілий вибіг з автомобіля, а обвинувачений заволодів майном потерпілого, яке знаходилось у салоні автомобіля (сумкою га ланцюжком).
Звертає увагу, що при розмежуванні грабежу та розбою слід виходити з характеру застосовуваного до потерпілого насильства, або погрози таким насильством. При розбої воно є небезпечним для життя і здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.
Вказує, що згідно виписки епікриз від 27.03.2019р. у потерпілого ОСОБА_14 виявлені множинні забійні садна, рани м`яких тканин обличчя, лобної ділянки. У момент первинного огляду у потерпілого відсутні сліди здушування на шиї, скарги на втрату свідомості, запаморочення тощо. Згідно висновку експерта № 274 від 18.04.2019р. тілесні ушкодження - множинні забійні садна, рани м`яких тканин обличчя, лобної ділянки утворились від дії тупих предметів, могли виникнути під час подій 27.03.2019р. і відносяться до легкого ступеню тяжкості. При цьому, жодних даних про здушування, втрату свідомості тощо у висновку не міститься, і підекспертна особа про такі факти експерта не повідомляла. Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 свій висновок підтримала і пояснила, що виявлені у потерпілого ушкодження не є небезпечними для життя і здоров`я.
Захисник стверджує, що обвинувачений не мав при собі жодної зброї або спецзасобів, за допомогою якої можна було подолати спротив потерпілого або пригрозити застосуванням небезпечного насильства, і це підтверджено у ході судового розгляду. А камінь яким обвинувачений наносив удар потерпілому, не є заздалегідь приготовленим знаряддям, він був знайдений обвинуваченим безпосередньо на місці події, і використовувався ОСОБА_6 не з метою нападу, а для самозахисту від потерпілого, який наносив йому удари ножем у життєво важливі ділянки тіла (голова, шия).
Зауважує, що показання обвинуваченого, надані у судовому засіданні об`єктивно узгоджуються з показами потерпілого, експерта та свідків, не суперечать їм, і не спростовані жодним іншим достовірним та належним і допустимим доказом у справі. Наголошує, що припущення суду про те, що обвинувачений цілеспрямовано приїхав з потерпілим в неосвітлювальну частину дороги з метою вчинити напад для заволодіння майном не можуть бути належним обґрунтуванням вироку саме за ознакою ст.187 КК України.
При апеляційному розгляді обвинувачений та його захисник підтримали подані апеляційні скарги, з наведених у них мотивів, та просили такі задоволити.
Прокурор заперечив апеляційні скарги сторони захисту, з підстав необґрунтованості таких. Просив залишити без задоволення подані апеляційні скарги, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.
Заслухавши доповідь головуючого про обставини кримінального провадження та доводи поданих апеляційних скарг, виступи присутніх учасників судового провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, стороною захисту в апеляційному порядку не оспорюються встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи за епізодами вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а також призначене обвинуваченому за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України покарання.

Відтак, з урахуванням положень ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду щодо ОСОБА_6 у цій частини апеляційним судом не переглядається.

З приводу апеляційних доводів сторони захисту про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду із потерпілим ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 187 КК України, колегія суддів встановила таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду, зокрема у частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду із потерпілим ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, тобто розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за викладених у вироку суду обставин, суд першої інстанції обґрунтував, зокрема:
-показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він працював таксистом на «Економтаксі» та «Таксі 838». Водив орендований автомобіль марки «Ніссан Альмера». Зазначив, що ввечері 27 березня 2019 року коли він стояв на АДРЕСА_9 та розігрівав автомобіль до нього в автомобіль підсів обвинувачений і попросив завести його в м. Винники. Коли озвучив обвинуваченому вартість поїздки 250 гривень, то останній надав 100 гривень завдатку. Виїхали у напрямку м. Винники, обвинувачений заснув, а приїхавши у м. Винники, він розбудив обвинуваченого, який у подальшому показував куди їхати, зокрема скерував автомобіль у кінець вул. Огієнка у м. Винники у поле, де не було освітлення. Потерпілий зазначив, що приїхавши туди, обвинувачений сказав йому знімати ланцюжок та наніс йому кілька ударів каменем у голову. Тоді, як вказав потерпілий, він дістав ніж, який використовував для чистки фруктів, і почав ним відмахуватись від обвинуваченого, однак дістав удар у ніс. Потім відкрилась дверка та він випав з автомобіля. Ствердив, що на дворі обвинувачений душив його спершу ногою на горло, а потім руками, під час чого він пробував вирватись. Потерпілий пояснив, що обвинувачений шукав ланцюжок, питався де він і зняв з нього верхній одяг, а потім обвинувачений шукав ланцюжок у автомобілі, а йому вдалось втекти та побігти до будинків, у другому з яких йому відчинили двері та вийшли до нього люди, з якими він повернувся на місце події, де викликали поліцію. Зазначив, що під час нападу у нього було викрадено золотий ланцюжок вагою 125 грам, шкіряну чоловічу сумку чорного кольору, в якій знаходились ключі від помешкання, банківська картка, грошові кошти у сумі 500 гривень, книгу «Біблія», мобільний телефон марки «Самсунг» з сім-картою. Крім того, вказав, що ланцюжок, який йому повернуло під час досудового розслідування не той, який у нього викрали, оскільки повернуто ланцюжок не з дорогоцінного металу, про що повідомляв під час досудового розслідування;
-показаннями свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що 27 березня 2019 року у двері постукав невідомий чоловік, який був оголений до пояса, сильно закривавлений, зокрема кров була на обличчі, була пошкоджена голова, з неї текла кров. Свідок вказав, що цей чоловік повідомив про те, що його пограбували, зокрема клієнт якого він віз. Прийшовши з ним до його автомобіля, який стояв у кінці вулиці Огієнка у м. Винники на ґрунтовій дорозі за якою далі поле та яка не освічувалась, побачив біля автомобіля розкидані речі, викликав поліцію та швидку медичну допомогу;
-даними виписки-епікриз від 27 березня 2019 року відповідно до якої у ОСОБА_14 виявлені множинні забійні садна, рани м`яких тканин обличчя, лобної ділянки. Проведено первинну хірургічну обробку рани, накладено шви на рани, асептичні пов`язки (т.2, а.с. 2);
-даними висновку експерта № 274 від 18 квітня 2019 року відповідно до якого, у ОСОБА_14 при обстеженні у 8-й МКЛ м. Львова 27 березня 2019 року було встановлено діагноз: «Множинні забійні садна, рани м`яких тканин обличчя, лобної ділянки». На час проведення судово-медичної експертизи виявлено рубці, які є слідами загоєних ран, над лівою бровою, на верхній повіці правого ока, синець у скроневій ділянці справа, плями на шкірі, які являються слідами загоєних саден, у ділянці нижнього краю правої орбіти, на чолі зліва. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 27 березня 2019 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості (т.2, а.с. 3-4);
-показаннями експерта ОСОБА_15 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції підтримала вказаний вище висновок та пояснила, що виявлені у ОСОБА_14 ушкодження, які описані у висновку, є легкими тілесними ушкодженнями, які не є небезпечними для життя;
-даними протоколу огляду місця події від 27-28 березня 2019 року, згідно якого у відділенні невідкладеної медичної допомоги за адресою м. Львів, вул. Навроцького, 23 оглянуто ОСОБА_14 , на якому наявні тілесні ушкодження. На одязі якого, зокрема балоновій куртці чорного кольору, спортивних штанах чорного кольору, светрі синього кольору з біло-сірими полосами, светрі білого кольору наявні сліди РБК (т.2, а.с. 5-7).
-даними протоколу огляду місця події від 28 березня 2019 року та фототаблицею до нього, згідно яких оглянуто частину ґрунтової дороги на вул. Огієнка у м. Винники приблизно на відстані 30 м до будинку, на якій розташований автомобіль марки «Ніссан Альмера» р.н. НОМЕР_1 , біля передніх дверей якого з обох сторін наявні сліди РБК. Також сліди РБК виявлено: на передніх і задніх дверях автомобіля зліва, на резиновому килимку зі сторони водія, на кермі, пластмасовій пляшці, яка знаходилась на підлокітнику, на чохлах на передніх сидіннях, на пошкодженому дзеркалі заднього виду, на килимку ззаду зі сторони пасажира. В автомобілі виявлено камінь зі слідами РБК. Біля автомобіля виявлено розкладний ніж зі слідами РБК (т.2, а.с. 8-10, 12-27);
-даними протоколу огляду місця події від 29 березня 2019 року, згідно якого у приміщенні службового кабінету Личаківського ВП ОСОБА_17 видав телефон марки «Самсунг» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 (т.2, а.с. 38);
-даними протоколу обшуку від 18 квітня 2019 року та відеозаписом, згідно яких під час обшуку у квартирі АДРЕСА_10 у кімнаті під матрацом було виявлено ланцюжок жовтого кольору, магніт з зображенням, дисконтну картку НОМЕР_5 , дисконтну картку «Метро» на ім`я ОСОБА_18 , наручний годинник «Colouring» без ремінця, коробку голубого кольору для сережок, у якій знаходився фіскальний чек від 29 березня 2014 року № 14003, дисконтну картку «СОМФІ.UA» № 833 (т.2, а.с. 42-47);
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30 березня 2019 року та фототаблицею до такого, згідно яких потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка вчинила на нього напад і заволоділа його майном (т.2, а.с. 52 58);
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18 квітня 2019 року та фототаблицею до нього, згідно яких обвинувачений ОСОБА_6 повідомив і продемонстрував як 27 березня 2019 року з вул. Володимира Великого у м. Львові поїхав на таксі у м. Винники, де проїхавши будинок АДРЕСА_11 , наніс удар рукою потерпілому в область голови та висловив вимогу віддати золотий ланцюжок, який знаходився у потерпілого на шиї. Через декілька секунд відчинив дверку автомобіля, взяв камінь яким наніс декілька ударів потерпілому у голову, після чого вийшов з автомобіля, підійшов до сторони водія, де вже вийшов з автомобіля потерпілий, почав знімати з нього верхній одяг та шукати золотий ланцюжок, після чого наніс один удар в область голови, внаслідок чого потерпілий впав. Вказав, що направився до автомобіля, а потерпілий у цей час втік. В автомобілі знайшов телефон, який взяв з собою. Біля автомобіля побачив золотий ланцюжок, який також взяв з собою та пішов у сторону вул. Кільцевої у м. Винники (т.2, а.с. 59-67).
Колегія суддів вважає, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, за наведених у вироку суду обставин.
Що стосується тверджень обвинуваченого та його захисника про відсутність у діях ОСОБА_6 ознак розбою, а вчинене ним діяння має бути кваліфіковане за ч.2 ст.186 КК України - грабіж, то вони не заслуговують на увагу.

За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом, корисливим мотивом і спеціальною метою з якою здійснюється напад, заволодіння чужим майном.

Розбій належить до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.
Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання. При цьому фізичне насильство може полягати у протиправному впливі не лише на зовнішні частини тіла потерпілого (механічне їх травмування), а й внутрішні (отруєння), а також в інших діях насильницького характеру, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого (насильницьке тримання його в небезпечних для життя та здоров`я умовах).
Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй різного ступеню тілесних ушкоджень, а також інші насильницькі дії, які не призвели до певних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).
Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.
При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винної особи, що й було враховано судом першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України місцевий суд вірно врахував, що згідно показань, як потерпілого, так і самого обвинуваченого, місце де було скоєно злочин (неосвітлювальна частина дороги серед поля) було обрано саме обвинуваченим.
Зазначений вигляд місця події підтверджено також у судовому засіданні місцевого суду показаннями свідка ОСОБА_16 та даними протоколу огляду місця події від 28 березня 2019 року із фототаблицею до нього.
Приймаючи рішення про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_14 про обставини вчиненого щодо нього злочину, а саме те, що приїхавши у поле, тобто місце вказане саме обвинуваченим, останній висунув потерпілому вимогу віддати золотий ланцюжок та відразу наніс потерпілому удар у голову, а потім ще кілька ударів каменем у голову.
Крім цього, як вказував потерпілий під час судового розгляду справи місцевим судом, перебуваючи за межами машини обвинувачений душив його за шию.
Згідно матеріалів справи потерпілий ОСОБА_14 повідомляв про це і під час досудового розслідування. Зокрема, всупереч апеляційним твердженням захисника, згідно висновку експерта № 274 від 18 квітня 2019 року, потерпілий повідомляв експерту про те, що особа, яка здійснила на нього напад в автомобілі нанесла йому каменем удари по обличчю, а коли вони перебували за межами автомобіля, де потерпілий лежав на землі, нападник стискав його шию (т.2, а.с. 3-4).
Отже, місцевий суд вірно констатував, що у даному випадку спосіб спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, зокрема, нанесення ОСОБА_6 ударів каменем у голову ОСОБА_14 , та здушування шиї потерпілого, свідчить, що застосоване обвинуваченим насильство до потерпілого з метою заволодіння його майном було небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого, що є достатнім для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, незважаючи на наслідки, що настали в результаті злочинних дій обвинуваченого.
За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про достовірність показань потерпілого з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень, а також про те, що дії обвинуваченого були спрямовані саме на незаконне заволодіння майном потерпілого.
Згідно показань потерпілого обвинувачений шукав на його тілі золотий ланцюжок, для чого обвинувачений, окрім спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та вчинення дій насильницького характеру, роздягнув потерпілого до пояса.
Той факт, що потерпілий, який шукав у сторонніх людей допомогу, був роздягнутий до пояса підтвердив у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_16 .
Водночас версія сторони захисту про те, що між обвинуваченим та потерпілим відбулась суперечка щодо оплати за проїзд і обвинувачений захищався від дій потерпілого, який, як стверджує сторона захисту наніс обвинуваченому поранення ножем, не підтверджується жодними наявними у справі доказами.
У судовому засіданні місцевого суду потерпілий ствердив, що приїхавши на місце вказане обвинуваченим, останній сказав йому знімати ланцюжок та наніс йому кілька ударів каменем у голову. Тоді, як вказав потерпілий, він дістав ніж, який використовував для чистки фруктів, і почав ним відмахуватись від обвинуваченого, однак дістав удар у ніс. Потім відкрилась дверка та він випав з автомобіля.
Обвинувачений у судовому засіданні місцевого суду ствердив, що після події за медичною допомогою не звертався.
Даних про те, що обвинувачений подавав будь які заяви (повідомлення) про застосування щодо нього ножа та спричинення йому тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_14 матеріали справи не містять.
Також, колегією суддів не встановлено доказів, які б підтверджували твердження обвинуваченого про те, що на впізнанні його сфотографували з лейкопластиром на обличчі.

Отже, місцевий суд прийшов до переконливого висновку, навівши у своєму рішенні достатні та обґрунтовані мотиви, що характер дій обвинуваченого та спосіб нанесення потерпілому тілесних ушкоджень свідчить про те, що ОСОБА_6 намагався за будь яких обставин незаконно заволодіти майном потерпілого із застосуванням небезпечного для життя та здоров`я потерпілого насильства.
З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, безпідставним також і є клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність призначення медичної експертизи з того приводу, що в нього були порізи на обличчі для надання експертом оцінки чи загрожували такі його здоров`ю, оскільки таке не підтверджується жодними об`єктивними даними і спрямоване на затягування розгляду справи.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 КПК України.

Призначене ОСОБА_6 покарання, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, і таке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже такі визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими та до задоволення не підлягають.
За наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді