печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 15.07.2022 р. слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000208 від 27 червня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

09.08.2022 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 11.08.2022, на постанову від 15.07.2022 р. слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000208 від 27 червня 2022 року.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок їх незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого вчинити дії вказані в клопотанні.

У судове засідання адвокат та слідчий не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлені належним чином. Адвокат подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність слідчого, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, що 27 червня 2022 року слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м. Києві було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №0000208 від 27 червня 2022 року.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000208 від 27 червня 2022 року було розпочато на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2022 року по справі №757/13233/22-к, якою зобов`язано уповноважену особу Територіального управління ДБР у м. Києві, внести відомості до ЄРДР за заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 17.05.2022 року.

14.07.2022 на адресу слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві ОСОБА_5 надійшла заява ОСОБА_4 про визнання його потерпілим в означеному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР у м. Києві ОСОБА_5 від 15.07.2022 року було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000208 від 27 червня 2022 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.

Мотивуючи свою постанову слідчий вказує, що наразі у ході досудового розслідування не здобуто жодних підстав вважати, що ОСОБА_4 було завдано істотну шкоду.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, враховуючи доводи викладені в заяві, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову від 15.07.2022 р. слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000208 від 27 червня 2022 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1