ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6876/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/180/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/180/22 за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 03 червня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано щодо підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 30 липня 2022 року.

Визначено ОСОБА_7 заставу в сумі 49620 грн.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до її підзахисної більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що стороною обвинувачення та слідчим суддею не обгрунтувано в чому саме полягають ризики передбачені ст. 177 КПК України, а лише формально перераховано їх.

Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів з огляду на те, що вона є особою молодого віку, хворіє на хронічне інфекційне захворювання, а також її вагітність.

ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити застосований до неї запобіжний захід на більш м`який, у вигляді домашнього арешту.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що з потерпілим перебуває у хороших стосунках, він не має до неї претензій, просить врахувати її незадовільний стан здоровя .

Заслухавши суддю-доповідача, підозрювану та її захисника, які підтримали апеляційні скарги з викладених у них мотивів, прокурора, який проти задоволення апеляції заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000740 від 01 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, таємному викраденні чужого майна (мобільного телефону вартістю 8000 грн.), вчинене в умовах воєнного стану.

01 червня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Перевіряючи висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення колегія суддів вважає, що він є вірним оскільки зроблений на підставі ретельної перевірки та аналізу доказів, долучених до клопотання, зокрема, даних які містяться у: рапорті Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 01 червня 2022 року; заяві потерпілого ОСОБА_10 від 01 червня 2022 року; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 від 01 червня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 01 червня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 01 червня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 01 червня 2022 року; протоколі огляду предмету (коробки до мобільного телефону) від 01 червня 2022 року; протоколі огляду предмету (мобільного телефону) від 02 червня 2022 року; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 від 01 червня 2022 року; повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 01 червня 2022 року; інших матеріалах кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вірно врахував що на даному етапі провадження він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та під час умовно-дострокового терміну їй інкримінується вчинення вказаного правопорушення, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про те, що існує ризик її переховування від органів досудового розслідування та суду оскільки усвідомлюючи те, що їй загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі вона може переслідувати мету його уникнення; також може незаконно впливати на інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, які безпосередньо не допитані судом, з метою зміни ними показань, які вони надали органу досудового розслідування, з якими вона особисто знайома.

Крім цього, слідчий суддя врахував обставини, визначені ст.178 КПК України дані про особу підозрюваної, її матеріальний стан, відсутність джерел доходу, а тому визначив заставу у мінімально можливому розмірі, визначеному законом, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, яка зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід зазначити що відомостей від власника житла, у якому вона тимчасово перебуває, про надання їй вказаного приміщення в оренду на термін, протягом якого вона зможе відбувати вказаний запобіжний захід, колегії суддів не надано, а тому й його застосування є неможливим.

Перевіряючи доводи сторони захисту про незадовільний стан здоровя підозрюваної колегія судідв виходить з того, що протипоказань для її утримання в умовах УВП немає.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає, а тому в задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_7 та її захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді