Справа № 461/1706/20
Провадження № 1-кп/461/89/22
судового засідання
20.07.2022 року місто Львів
Головуючий у колегії суддів Галицького районного суду міста Львова
суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретарясудового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.10.2019 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, з підстав, які стали причиною обрання такого запобіжного заходу, зазначивши, що ризики враховані при обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого не відпали і продовжують мати місце станом на момент розгляду даного клопотання. Зокрема, прокурор вказав на високі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та переховування від суду.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні клопотання заперечили, посилаючись на його необґрунтованість, а також на відсутність відповідних ризиків. Вказали, що вважають заявлене клопотання безпідставним та просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року введено карантин на усій території України, дію якого було неодноразово продовжено.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2022 року № 630 продовжено до 31.08.2022 року карантин, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2».
23.04.2020 року набув чинності Закон України № 558-IX "Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Пунктом 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України (в редакції Закону № 558-IX від 13.04.2020 року), передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Справа слухається колегією суддів у складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Суддя ОСОБА_7 станом на 20.07.2022 року перебуває у відпустці, у зв`язку із чим продовжити судовий розгляд, зокрема дослідження доказів не виявляється можливим, а тому головуючим, відповідно до наведених положень вирішується виключно питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу.
Судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.10.2019 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого було продовжено судом.
Розглядаючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд послідовно враховує положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом ( ч. 2 ст. 29 Конституції України).
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд послідовно враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, що дослідження обставин справи на даний час триває та не завершено, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний момент продовжують існувати. Так, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, в тому числі категорії злочину який інкриміновано ОСОБА_4 , встановлено, що продовжує мати місце достатньо висока вірогідність переховування обвинуваченого від суду, що підтверджує ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, зважаючи на те, що на даний час в процесі судового розгляду не досліджено висновок експерта, має місце ризик впливу на експертів, адже в процесі такого дослідження може виникнути питанння отримання пояснень експерта в суді. Також, суд виходить з того, що сторона захисту у своїх клопотаннях звернула увагу суду на необхідність дослідження обставин справи, які ще не перевірені судом, за допомогою дослідження відповідних доказів, а тому суд вважає, що має місце ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання не спростовують наведених вище обставин.
Окрім цього, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Зважаючи на те, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_4 спричинив загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави. Доводи сторони захисту та обвинуваченого щодо можливості внесення застави, на даному етапі судового розгляду, не забезпечать можливості уникнення та нівелювання наведених вище ризиків.
Беручи до уваги обставини встановлені в ході розгляду клопотання прокурора, які вказують на доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Суд приходить до висновку, що ризики переховування від суду та впливу на експертів на даному етапі розгляду справи не зменшилися.
Також, суд послідовно враховує характер інкримінованого правопорушення, зокрема рівень його суспільної небезпеки, а саме те, що обвинуваченому інкриміновано вчинення злочину, який спричинв загибель людини.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та уникнути ризикам у провадженні, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.
Наведене вище свідчить про неможливість застосування іншого більш м?якого запобіжного заходу до обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що підстави для продовження дії раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого не відпали, вищенаведені ризики продовжують існувати, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням відповідного строку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -
Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Строк дії ухвали становить 60 днів з моменту її проголошення, тобто до 18 вересня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1