Справа № 214/2049/22
1-і/214/342/22
У Х В А Л А
Іменем України
11 серпня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Скадовської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001784 від 06.10.2017, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
05 серпня 2022 року до суду надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів.
В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначила про те, що в провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001784 від 06.10.2017 за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 06.10.2017 року, близько 01 год. 00 хв., разом та за попередньою змовою на незаконне заволодіння транспортним засобом трактором «DONGFENGDF-404» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , на автомобілі ВАЗ 2109 прибули до території земельної ділянки в с. Хатки Скадовського району Херсонської області, що поблизу с. Малоолександрівка Скадовського району Херсонської області, на якій знаходився вантажний причеп обладнаний для тимчасового проживання людей, де проживав потерпілий ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_6 залишився у вказаному автомобілі, а ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу проникли до вказаного вантажного причепу, де, вийшовши за межі попередньої домовленості з ОСОБА_6 , з метою заволодіння вищевказаним транспортним засобом, застосували до потерпілого ОСОБА_9 насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося у нанесенні численних ударів по голові, кінцівках та тулубу потерпілого, зв`язали останнього мотузкою та ременем, в результаті чого, ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №112 від 16.10.2017, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців на обличчі, крововиливів на білковій оболонці лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садно у лівій надлопатковій ділянці спини, множинні садна верхніх і нижніх кінцівок, внутрішньо шкірні крововиливи на лівій гомілці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та за давністю відповідають 06.10.2017. Після цього, ОСОБА_5 повторно разом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишивши ОСОБА_9 зв`язаним у вищевказаному причепі, та в подальшому разом із ОСОБА_6 незаконно заволоділи транспортним засобом - трактором «DONGFENGDF-404» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився поряд із причепом на тій же земельній ділянці, що належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_10 . Далі, місце вчинення злочину залишили та розпорядилися вказаним трактором на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Вина ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого правопорушення, а також необхідність продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовуються наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування та наявними в матеріалах кримінального провадження: заявою ОСОБА_9 про вчинення відносно нього розбійного нападу в ніч на 06.10.2017 в полі поблизу с. Малоолександрівка Скадовського району Херсонської області; заявою ОСОБА_11 про незаконне заволодіння належним йому трактором в ніч на 06.10.2017 в полі поблизу с. Малоолександрівка Скадовського району Херсонської області; показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події проведеного в полі поблизу с. Малоолександрівка Скадовського району Херсонської області, під час якого зафіксовано обстановку вчинення та сліди злочину; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 24.04.2018 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001784 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України, направлено до Скадовського районного суду Херсонської області для розгляду по суті. Ухвалою слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 13.02.2018 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який в подальшому продовжено на підставі рішень Скадовського та Цюрупинського районних судів Херсонської області. Відповідно до ухвали Херсонського апеляційного суду від 10.01.2020 (справа № 663/997/18), з урахуванням положень ст. 34 КПК України, матеріали кримінального провадження №0001784 передано на судовий розгляд до Цюрупинського районного суду Херсонської області. 14.04.2022 ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа №214/2049/22) продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 13.06.2022 включно. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа №214/2049/22) продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 12.08.2022.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає, проте заявлені ризики, які виправдовують застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшилися з огляду на наступне. Так, при вирішенні питання, щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 слід враховувати його попередні судимості за вчинення декількох умисних, корисливих злочинів, відсутність офіційного місця роботи, законного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, можливість вчинення нових злочинів. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, має не зняту та не погашену судимість, за місцем свого проживання не має міцних соціальних зв`язків, сім`ї, офіційного місця роботи, що в сукупності само по собі є ризиком того, що обвинувачений може вчинити активні дії щодо переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що саме обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою запобігає вищевказаним ризикам, які не зменшилися, отже є доцільним продовжити вказаний запобіжний захід. Тобто, вказані обставини та відомості про особу ОСОБА_5 дають підстави вважати, що застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання настанню ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, зокрема у вигляді особистого зобов`язання. Вказав, що звертався до прокурора з проханням змінити йому запобіжний захід через його бажання проходити військову службу, проте йому було відмовлено. Просив врахувати, що він одружений, має родину, його рідний брат ОСОБА_6 , який є одним із трьох обвинувачених в даному кримінальному провадженні, евакуювався з постійного місця проживання на території Херсонської області до м. Львова, де проживає з іншими членами своєї сім`ї та готовий прийняти його для проживання. Звернув увагу суду, що він перебуває під вартою з лютого 2018 року, тобто чотири з половиною роки.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання свого підзахисного, також, заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, про що надав письмове клопотання. Вказав, що клопотання прокурора є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зокрема з підстав непередання матеріалів кримінального провадження до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області після встановлення зміни територіальної підсудності справ відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду України від 06.03.2022 №1/0/9-22, які перебували на розгляді Цюрупинського районного суду Херсонської області, що в свою чергу, унеможливлює розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно його підзахисного. Просив врахувати, що його підзахисний перебуває під вартою з 12.02.2018, тобто 4 роки 6 місяців. При цьому, кримінальне провадження фактично не розглядається, а лише вирішуються питання про продовження строку тримання під вартою відного його підзахисного. Звернув увагу суду на те, що в порушення вимог п.2.2.4 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, клопотання, що розглядається даним судом, не має єдиний унікальний номер. Зазначив, що рідний брат ОСОБА_5 ОСОБА_6 , який одночасно є один із трьох обвинувачених в даному кримінальному провадженні, евакуювався з постійного місця проживання на території Херсонської області до м. Львова, де проживає з іншими членами своєї сім`ї та готовий прийняти його підзахисного для проживання ОСОБА_5 , який має намір виїхати до свого брата в разі задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі. Звернув увагу суду, що жоден із доводів прокурора про існування таких ризиків не має документального підтвердження, а тому їх слід вважати лише припущеннями. Зазначив, що ОСОБА_5 звертався до прокурора з проханням змінити йому запобіжний захід через його бажання проходити службу, проте йому було відмовлено. Вважає вказані обставини такими, що підтверджують відсутність у його підзахисного мети будь-яким чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, що ОСОБА_5 не є суспільно небезпечним, а сам проявляє ініціативу щодо захисту держави.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали додані до клопотань прокурора та сторони захисту, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001784 від 06.10.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186 КК України.
У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Цюрюпінським районним судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Проте, матеріали вказаного кримінального провадження до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області передані не були станом на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , перебувають в приміщенні Цюрупинського районного суду Херсонської області, який не здійснює роботу через бойові дії, що відбуваються на території, де він розташований.
Суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності єдиного унікального номеру справи при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки дане питання суттєво не впливає на наявність або відсутність ризиків наведених в ст.177 КПК України.
Відповідно до ухвали слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 13.02.2018 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який в подальшому продовжено на підставі рішень Скадовського та Цюрупинського районних судів Херсонської області.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 10.01.2020 (справа №663/997/18), з урахуванням положень ст. 34 КПК України, матеріали кримінального провадження №0001784 передано на судовий розгляд до Цюрупинського районного суду Херсонської області. Згідно з ухвалою Цюрюпінського районного суду Херсонської області від 17.02.2022 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 17.04.2022 року.
Відповідно до ухвал Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.04.2022 та від 13.06.2022 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 13.06.2022 та до 12.08.2022, відповідно(а.с.7, 8).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Статтею 17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжких злочинів, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Крім того, суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності продовження тримання останнього під вартою, при цьому враховуються інші обставини, що встановлені судом при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання його під вартою, які на теперішній час зменшилися.
Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній має постійне місце реєстрації та місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше проживав за адресою: АДРЕСА_2 , де станом на сьогодні проживає його рідний брат ОСОБА_6 зі своєю сім`єю, що вбачається зі змісту клопотання ОСОБА_6 та фотокопії довідки від 29.06.2022 №1309- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Останній у своєму клопотанні від 10.08.2022 погодився про надання Окрім цього, ОСОБА_5 одружений, має міцні соціальні зв`язки.
Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Суд враховує положення ч.ч.1, 4 ст.194 КПК України та вважає, що прокурором не доведено обставин вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, до обвинуваченого ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначених у судовому засіданні, буде недостатнім.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником наведено достатньо підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки прокурором чітко не зазначено та не доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання останнього під вартою.
Суд, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, розуміє, що тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагають істинні потреби публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції не винуватості, переважують вимогу поваги до особистої свободи (рішення в справі «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy)[ВП], заява №26772/95, п.153, ECHR 2000-IV).
Згідно п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів («Невмержицький проти України»).
Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
Незважаючи на тяжкість санкції статтей кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст.62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.
Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою буде суперечити п.1 ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави.
У відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт, суд, окрім обставин, зазначених обвинуваченим та його захисником, враховує позицію сторони обвинувачення щодо наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватись від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також час перебування обвинуваченого під вартою, без прийняття судом рішення по суті висунутого обвинувачення, та вважає необхідним покласти на останнього обов`язки визначені ст.194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід достатньо забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
На час розгляду судом питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики можливості незаконного впливу на потерпілих, свідків у обвинуваченого відсутні, також останній має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, існування обґрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, з урахуванням практики ЄСПЛ, перестає бути підставою для позбавлення свободи, а ризики, передбачені ст.177 КПК України значно зменшились, тому приходить до висновку щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 197, 331, 369-372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше проживав за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, строком на два місяці, тобто до 11 жовтня 2022 року.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- заборонити ОСОБА_5 в період з 20:00 до 06:00 годин залишати своє фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 ;
- повідомляти про зміну місця мешкання;
- за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Личаківському районному відділу Львівського міського управління національної поліції України в Львівській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти негайно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 12.08.2022 року.
Суддя ОСОБА_1