Справа № 203/1292/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.303 КПК України надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій поставлено питання про скасування постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , від 22.12.2021 року, про закриття кримінального провадження №00001481. В обгрунтування скарги посилалась на прийняття відповідного рішення передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій.
В призначене судове засідання скаржник не з`явилась. При цьому, в поданій скарзі просила розглядати останню за її відсутності, через те, що працює лікарем та в умовах воєнного стану має значене навантаження.
Слідчий в судове засідання також не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.
в наданій заяві також просив розглядати скаргу без його участі.
Враховуючи клопотання скаржника про розгляд справи за її відсутності та положення ст.26 КПК України, а також положень ч.3 ст.306 КПК України, відповідно до якої неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, надання суду матеріалів кримінального провадження, що дозволяє перевірити доводи скарги, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за відсутності скаржника та слідчого.
Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали за скаргою, а також надані слідчим матеріали кримінального провадження №00001481, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено під час розгляду скарги, Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001481, відомості за яким було внесено до ЄРДР 24.09.2020 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.365 КК України на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 06.08.2020 року, якою було зобов`язано внести відповідні відомості за заявою ОСОБА_3 від 12.05.2020 року.
Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , від 22.12.2021 року, вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
З досліджених під час розгляду скарги матеріалів кримінального провадження №00001481 вбачається, що в рамках останнього не було проведено жодної слідчої дії, спрямованої на перевірку обставин, викладених ОСОБА_3 в повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, не допитано заявницю, не вирішено питання про витребування та залучення до матеріалів кримінального провадження оригіналу або засвідченої копії запиту слідчого СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.01.2020 року, в порядку ст.ст.9,91,93 КПК України, за фактом складання та направлення якого заявниця ОСОБА_3 просила відкрити кримінальне провадження.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 22.12.2021 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнята передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне та повне дослідження обставин кримінального провадження, а тому не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,93,94,303,304,306,307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 22 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №00001481.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1