Справа № 541/1212/22
Провадження № 1-кп/541/168/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000400 від 24.06.2022 по обвинуваченню
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новотроїцьке Брянської області Російської Федерації, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 299, ч. 1 ст. 162 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23.06.2022 близько 21 год. 00 хв. (точного часу під час досудового розслідування встановити не представилося можливим) ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, порушуючи конституційні гарантії кожної особи на недоторканість житла, передбачені ст. 30 Конституції України, з метою вбивства тварини, собаки на прізвисько « ОСОБА_7 », належної його сусіду ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відчинивши вхідну хвіртку, та незаконно проник на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_6 , який зареєстрований та постійно проживає за вказаною адресою, чим порушив недоторканість житла останнього.
Крім цього, 23 червня 2022 року близько 21 год. 05 хв. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз приватного домоволодіння свого сусіда ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де на території вказаного домоволодіння побачив собаку, що була прив`язана на металевий ланцюг, яка лаяла на останнього.
В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел на вбивство вищевказаної тварини, із цією метою, ОСОБА_4 прийшов на територію свого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де відшукав знаряддя для вчинення злочину у виді гумового шнура.
Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, взявши з собою знаряддя злочину гумовий шнур, маючи прямий умисел на жорстоке поводження з тваринами, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, відношення до тварин, в порушення абзацу 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, перебуваючи незаконно всупереч волі власника на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зловив собаку на прізвисько « ОСОБА_7 », що віднесений до хребетних тварин, який утримувався та належав ОСОБА_6 та усвідомлюючи-суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, накинув гумовий шнур на шию собаки і здійснив вказаним шнуром здавлювання шиї, в результаті чого собака загинула внаслідок механічної асфіксії.
Після чого, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 299, ч. 1 ст. 162 КК України, а саме як жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, що призвело до загибелі тварини та незаконне проникнення до житла особи.

05 липня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 , зі згоди потерпілого ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 299, ч. 1 ст. 162 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 299 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскацією тварини; за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. Остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити у виді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскацією тварини. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком визначеним судом.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Виходячи з положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 299, ч. 1 ст. 162 КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним, потерпілий дав згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілого ОСОБА_6 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.
Санкція ч. 1 ст. 299 КК України передбачає, в тому числі конфіскацію тварини. Оскільки вчинене кримінальне правопорушення призвело до загибелі тварини, тому додаткове покарання не застосовується.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити в порядку визначеному ст. 100 КПК України.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 05 липня 2022 року про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 299, ч. 1 ст. 162 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:
по ст. 299 ч. 1 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
по ст. 162 ч. 1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
-валіза чорного кольору вважати повернутою власнику ОСОБА_6 ;
-сокира з дерев`яною рукояткою, елемент саморобного нашийника для собаки, ремінь чорного кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_6 ;
-гумовий шнур, що зберігається в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1