ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/5003/15-к Номер провадження 11-кп/814/1675/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Охтирка Сумської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий неповнолітню дитину, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.365 КК України (в редакції Закону №746-VII від 21 лютого 2014 року) на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Крім того, ОСОБА_8 визнаний невинуватим та виправданий за ч.1 ст.127 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 :

- на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 150000 грн;

- на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3200,60 грн.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2018 року апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого задоволено, вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.365 КК України скасовано і постановлено в цій частині новий вирок, яким визнано його винуватим та засуджено за ч.2 ст.365 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

На підставі ст.54 КК України ОСОБА_8 позбавлено спеціального звання майора міліції.
31 січня 2019 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду задовольнила частково касаційні скарги ОСОБА_8 та прокурора, скасувала вирок Апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 та призначила новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
26 березня 2019 року захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, за змістом якої не погоджуються з рішенням суду, просять його скасувати та виправдати ОСОБА_8 за ч.1ст.365 КК України.
Апеляційна скарга подана після закінчення строку на оскарження, але містить клопотання про поновлення цього строку. При цьому захисники зазначають, що не подали апеляційну скаргу у передбачений законом строк, оскільки не приймали участь в судах першої та апеляційної інстанцій та були залучені обвинуваченим лише на стадії касаційного провадження.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на оскарження не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачене цим Кодексом, може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.
Разом з тим, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи, є об`єктивно непереборними і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності.
У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.
Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження.
У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.
Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуваний вирок суду першої інстанції було проголошено 27 червня 2017 року в присутності обвинуваченого та його захисника і цього ж дня вручено обвинуваченому ОСОБА_8 . При цьому, судом було роз`яснено порядок і строки його апеляційного оскарження.
Разом з тим, протягом строку апеляційного оскарження обвинувачений особисто або через захисника скаргу на вирок не подавав.
Апеляційну скаргу захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали лише 26 березня 2019 року, тобто майже через два роки після проголошення вказаного вироку та не навели доказів про наявність будь-яких об`єктивних перешкод для подання апеляційної скарги.
При цьому, посилання захисників лише на ту обставину, що вони були залучені на стадії перегляду вироку судом касаційної інстанції, на думку колегії суддів, не може слугувати підставою для висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у клопотанні не навели.
Тому колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, апеляційну скаргу необхідно повернути захисникам.

Керуючись статтями 399 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 та повернути їм апеляційну скаргу, оскільки суд апеляційної інстанції за заявою захисників не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4