Номер провадження: 11-сс/813/891/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.07.2022 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 убачається, що 03 червня 2022 року він подав дізнавачу клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000648 від 02 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Постановою старшого дізнавача Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 07 липня 2022 року в задоволенні вищевказаного клопотання адвоката ОСОБА_3 було відмовлено.

Після цього адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив закрити кримінальне провадження №0000648 на підставі п.10) ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , було відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу та зобов`язати дізнавача закрити кримінальне провадження №0000648 на підставі п.10) ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши надані матеріали, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за нею з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до п.8) ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі N 494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що "норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади".

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

До того ж, частинами 1 та 2 ст.309 КПК України встановлений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, до якого не відноситься ухвала про відмову в задоволенні скарги, поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність дізнавача, яка полягає у незадоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.
Згідно з ч.3 ст.309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.
При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.
Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді, на яку згідно із законом не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що до неї необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч.4 ст.399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.
Керуючись статтями 7, 9, 24, 309, 399, 422 КПК України суддя-доповідач,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати адвокату ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач Одеського

апеляційного суду ОСОБА_2