ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1497/22 Справа № 175/4505/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 11.09.2021 року, в період часу з 15-00 год до 00-00 год ОСОБА_7 знаходився в гостях у сусіда ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де святкував хрестини дітей ОСОБА_8
12.09.2021 року, близько 00-30 год. ОСОБА_8 запропонував закінчити свято, в ході чого в нього з ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, за результатами якого ОСОБА_7 пішов до себе додому, при цьому пошкодив паркан ОСОБА_8 .
Приблизно 00-45 год. ОСОБА_8 підійшов до подвір`я ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановлення причини пошкодження свого майна, при цьому висловлювався в бік ОСОБА_7 нецензурною лексикою. В цей момент у ОСОБА_7 виник раптовий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , взявши в своєму будинку зі столу столовий ніж, вийшов на вулицю поблизу будинку АДРЕСА_1 , близько 01-00 год. 12.09.2021 року різко наблизившись до ОСОБА_8 наніс один удар правою рукою, в якій тримав ніж, в район грудної клітини праворуч, далі продовжуючи свій злочинний умисел, наніс не менше трьох ударів ножем, який тримав в правій руці, в район лівої лопатки ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_8 збив його з ніг з метою захистити себе, однак ОСОБА_7 наніс ще один удар правою рукою, в якій був ніж, в район лівого стегна ОСОБА_8 .
Згідно висновку судово - медичного експерта № 2645е від 15.10.2021 у потерпілого ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження, а саме: три непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини ліворуч та колото-різаного поранення лівого стегна (як кожне окремо) - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).
Також виявлене у ОСОБА_8 тілесне ушкодження у виді проникаючого коло-різаного поранення грудної клітини праворуч - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент заподіяння.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок від 30.03.2022 року.
Просив в мотивувальній частині вироку зазначити обставини, що пом`якшують покарання, а саме - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність неповнолітніх дітей на утриманні.
Просив в резолютивній частині вироку вирішити питання щодо арешту майна, та скасувати арешт, накладений на слід РБК, бейсболку чорного кольору, шльопанці чорного кольору гумові, ніж зі слідами РБК, ухвалою суду від 13.09.2021.
Просив в резолютивній частині вироку вирішити питання щодо речових доказів, а саме - ніж зі слідами РБК - знищити, шорти джинсові синього кольору - повернути потерпілому.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд не прийняв до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.
Крім того, прокурор зазначив, що в судовому засідання обвинувачений пояснював, що потерпілий є його сусідом через паркан та кумом, і він неодноразово вибачався перед ним, в тому числі під час судового засідання, крім того, він звертався до потерпілого з метою відшкодування збитків, але потерпілий від відшкодування відмовився, потерпілим цивільний позов не заявлявся.
Прокурор зазначив також, що відповідно до дослідженого судом протоколу огляду від 12.09.2021, обвинувачений добровільно видав речі, які в подальшому було визнано речовими доказами, тобто ОСОБА_7 , ще до отримання статусу підозрюваного, співпрацював з органами досудового розслідування, при цьому, він щиро розкаявся та був готовий понести покарання, що підтверджується, в тому числі, визнанням вини в повному обсязі.

Також прокурор зазначив, що суд дослідив постанову про долучення речових доказів від 12.09.2021, в якій за результатами огляду домоволодіння по АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами та вилучено сліди РБК, бейсболку червоного кольору, гумові шльопанці чорного кольору.

Судом залишено поза увагою, що в цій же постанові вилучено ніж зі слідами РБК, який обвинувачений в судовому засіданні визнав як знаряддя вчинення злочину, проте суд у вироку не зазначає про дослідження зазначеного предмету, і, як наслідок - питання, щодо долі зазначеного речового доказу судом не було вирішено.

Прокурор також зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Проте, у вироку суду відсутні будь-які відомості про скасування арешту майна, накладеного ухвалою суду від 13.09.2021 у справі № 175/3682/21, а саме - вилученого сліду РБК, бейсболки червоного кольору, гумових шльопанців чорного кольору, а також вищезазначеного ножа.

Також, у постанові про речові докази від 12.09.2021 за результатами добровільної видачі жінки потерпілого вилучено футболку світло - бежевого кольору зі слідами РБК, проте судом залишено поза увагою, що цією ж постановою та за результатами проведення зазначеної добровільної видачі також вилучались шорти джинсові синього кольору та питання долі зазначеного речового доказу судом також не було вирішено.

Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій просив призначити йому менш суворе покарання.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що він визнав вину у повному обсязі, від слідства не переховувався, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утримання чотирьох дітей.

Обвинувачений також зазначив, що потерпілим не було заявлено цивільний позов, і потерпілий претензій не має.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19, для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Судом першої інстанції було також враховано, що обвинувачений від слідства не переховувався, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утримання чотирьох дітей, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченим аналогічного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності пом`якшуючої обставини, оскільки суд враховує обставини, які обтяжують, або пом`якшують покарання особи при призначенні покарання, тобто вказані обставини, у разі їх наявності, впливають на розмір призначеного покарання, при цьому, прокурор в своїй апеляційній скарзі не просить змінити розмір призначеного покарання з урахуванням обставин, про які прокурор зазначає у своїй апеляційній скарзі.
Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено питання наявності або відсутності пом`якшуючих покарання обставин, та надано відповідну оцінку у вироку.
Колегія суддів також не приймає доводи прокурора щодо необхідності вирішити долю речових доказів та питання скасування арешту, оскільки вказані питання вирішуються виключно під час постановлення вироку в порядку, передбаченому ст. 368 КПК України, або в порядку виконання рішення, яке набрало законної сили в порядку, визначеному ст. 537 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, та вважає за необхідне вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без задоволення.
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4