Справа № 362/1846/22
Провадження № 1-кс/362/334/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши в залі суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нижневартовськ, РФ, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,-
в с т а н о в и в:
До Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нижневартовськ, РФ, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
Клопотання мотивовано наступним.
У ході досудового розслідування встановлено, що 31.05.2022 р. о 14 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху з метою порушення громадської безпеки на території Харківського та Пішохідного мостів, які розташовані в м. Києві, з метою порушення нормального ритму роботи та функціонування вищевказаних мостів, та внесення елементу дезорганізації у їх функціонування, шляхом здійснення телефонного дзвінка з власного мобільного телефону марки «Nokia» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , повідомив оператора «102» неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності про нібито існуючу підготовку вибуху на територіях Харківського та Пішохідного мостів, які розташовані в м. Києві. ОСОБА_6 достовірно знав, що вказане повідомлення не відповідає дійсності та є неправдивим.
У результаті умисного завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_6 про підготовку вибуху на території Харківського та Пішохідного мостів, які розташовані в м. Києві, для відвернення можливої загрози вибуху та евакуації населення було залучено особовий склад відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області. Таким чином, ОСОБА_6 створив умови, які потягли за собою загрозу загибелі людей, настання тяжких наслідків, а саме: створення обстановки загального страху, порушення спокою населення.
31.03.2022 р. ОСОБА_6 був затриманий в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України.
Правова кваліфікація злочину: ч. 1 ст. 259 КК України, а саме у завідома не правдивому повідомлені про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності.
Підозра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, обґрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом затримання; рапортом з повідомленням про неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян України.
Посилання на один або кілька ризиків:
- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування і, або суду, тобто є ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.
- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто є ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Виклад обставин, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про наявність ризиків:
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.
Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним, у вчиненні якого він підозрюється, відповідно до положень ст. 7 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також той факт, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків з суспільством, а саме: офіційно не працює, не має офіційних джерел отримання доходу, неодружений та не має на утриманні дітей, а також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 являється уродженцем міста Нижньовартовськ, Російської Федерації, що свідчить про можливі зв`язки з країною-агресором Росією, аналізуючи дані кримінального провадження, з огляду на можливість вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, що дає підстави слідству вважати про наявність вищевикладених ризиків.
Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні умисного злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. Отже, застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою унеможливить виконання останнім покладених на нього ст. 42 КПК України процесуальних обов`язків, зокрема:
-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, судді;
-підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, суду.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі і укриття цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі і укриття особи від правосуддя може вимірюватися строгістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальне, соціальне становище людини, його зв`язками з державою, в якому його переслідують і міжнародними контрактами.
Реальним є ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду, оскільки в разі визнання його винним у вчиненні даних злочинів, останньому загрожує покарання у вигляді на строк до 6 років. Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).
Оцінюючи ризик переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) підозрюваного ОСОБА_6 з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід відзначити, що підозрюваний не має постійного джерела доходів; підозрюваний не одружений, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків з іншими особами та державою, а також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 являється уродженцем міста Нижньовартовськ, Російської Федерації, що свідчить про можливі зв`язки з країною агресором Росією.
З огляду на вищевикладене, а також обставини, за якими ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, існує реальний ризик залишення ним території Київської області, з метою переховуватися від органів досудового розслідування і суду, в будь-який час, щоб уникнути кримінальної відповідальності.
Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним, в сукупності з даними про особу підозрюваного, а також з огляду на можливість перешкоджання кримінального провадження та переховування від органів досудового розслідування унеможливлює застосування до підозрюваного менш суворої міри запобіжного заходу.
Застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання і особистої поруки до ОСОБА_6 неможливо, оскільки перебуваючи на волі останній не має постійного місця роботи та законного джерела доходів, не одружений, не має постійного місця проживання на території України, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків з іншими особами, а також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 являється уродженцем міста Нижньовартовськ, Російської Федерації, що свідчить про можливі зв`язки з країною агресором Росією, що дає підстави вважати про його ухилення від явки до органів досудового розслідування.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ в п.17 листа №511-550/0/04-13 від 04.04.2013 р., розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Воно має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, по які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р.).
Враховуючи викладене, а також характер вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та законного джерела доходів, не одружений, не має постійного місця проживання на території України, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків з іншими особами, а також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 являється уродженцем міста Нижньовартовськ, Російської Федерації, що свідчить про можливі зв`язки з країною-агресором Росією, що дає підстави вважати про його ухилення від явки до органів досудового розслідування, сторона обвинувачення вважає, що зміна ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під варту не забезпечить в повній мірі належного проведення судового розгляду.
Просить суд врахувати практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. в Україні введено воєнний стан.
В умовах кризової ситуації в Україні, завданням, передбаченим ст. 2 КПК України, яке покладається на органи державної влади України, органи досудового розслідування, прокуратури та суду, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду, що передбачає собою дотримання процесуальних строків і прийняття відповідних процесуальних рішень у разі їх закінчення.
Беручи до уваги той факт, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні умисного, тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, та продовжити вчиняти інші злочини, що свідчить про неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання. Вказала, що підозрюваний перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що клопотання і підозру отримав, але відмовився розписуватись за отримання. Щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього заперечив, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, адже 4 дня вживав алкоголь. Вказав, що набрав номер телефону, повідомив оператору відомості, але не пам`ятає, які саме. Він перебував на лікуванні у Глевасі, адже має третю стадію алкоголізму, загалом, після вживання алкоголю мислення відключається. Підозрюваний у залі суду пообіцяв, що не буде пити та стане на шлях виправлення. Він вказав, що хоче доглядати за матір`ю та ходити на роботу. За таких обставин, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечив щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що підозрюваний має травму голови, але неофіційно працює та має на утриманні 70-річну матір-каліку. Просив суд застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту
Заслухавши прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені захиснику 01.06.2022 р., о 13 год. 25 хв.,а підозрюваний відмовився отримувати, приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000267 від 31.05.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
01.06.2022 р. складено протокол про відмову в отриманні повідомлення про підозру ОСОБА_6 у присутності понятих.
Як вбачається з витягу з АРМОРу, підозрюваний ОСОБА_6 , раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, як передбачено ч. 1 ст. 178 КПК Ураїни, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Положенням ч. 1 ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , підозра про вчинення ОСОБА_6 злочину є обґрунтованою, але при цьому слідчим та прокурором не наведено доказів, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому суд, враховуючи положення ст.ст.177,178 КПК України, приходить до переконання про необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вказана міра запобіжного заходу є такою, що відповідає інтересам ОСОБА_6 і не перешкоджатиме інтересам досудового розслідування та в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193,194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нижневартовськ, РФ, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,- відмовити.
Клопотання підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 про застосування домашнього арешту цілодобово, - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нижневартовськ, РФ, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово строком на 60 днів, а саме: по 29.07.2022 р. включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок: не залишати житло за адресою місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , - цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за викликом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово для виконання та контролю до ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, за адресою: 08601, Київська область, м. Васильків, вул. Покровська, 1.
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1