ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1625/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001829 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло вказане кримінальне провадження.

Прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , заявив клопотання, підтримане адвокатом ОСОБА_8 та обвинуваченими, про повернення обвинувального акту прокурору. Вказував про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувальний акт було вручено 16.09.2022 року, після чого обвинуваченій ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, розписки про отримання обвинувального акту ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_8 були знищені і в подальшому 19.09.2022 року в обвинуваченого ОСОБА_6 була відібрана розписка про отримання обвинувального акту від 19.09.2022 року. Лише 20.09.2022 року стороні захисту було вручено примірники обвинувального акту. При цьому в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказано, що обвинувальний акт було складено та затверджено саме 19.09.2022 року, а в самому обвинувальному акті вказано дату його складання 16.09.2022 року. Крім того, обвинувальний акт повністю дублює повідомлення про підозри та не містить формулювання обвинувачення, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про всі проведені процесуальні дії та даних про всіх осіб, що підлягають виклику в судове засідання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, з огляду на відсутність підстав для прийняття інших, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України рішень, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту виходячи з наступного.

Кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для його закриття немає.

Обвинувальний акт та додатки до нього складено відповідно до вимог КПК України.

Кримінальне провадження має розглядатися у відкритому судовому засіданні судом одноособово, оскільки обвинувачені, яким роз`яснено положення ч. 2 ст. 31 КПК України, не заявили клопотання про розгляд кримінального провадження судом колегіально.

Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Так, на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 291 КПК України.

Посилання сторони захисту на те, що слідчим та прокурором не вказане формулювання обвинувачення, та в обвинувальному акті міститься формулювання підозри, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає неспроможними, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, і суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати ті обставини, які нею встановлені не були.

Оцінка фактичних обставин кримінального правопорушення не відноситься до вирішення тих питань, які є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Що стосується твердження про невнесення всіх необхідних відомостей в реєстр матеріалів досудового розслідування, то хоча суд і вважає, що вказаний документ має містити всі дані, вказані в ч. 2 ст. 109 КПК України, без виключення, проте неповнота такого реєстру, за умови долучення його до обвинувального акта, також не свідчить про наявність підстав для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Крім того, як вбачається з отриманого судом обвинувального акту він складений та затверджений 20.09.2022 року, також у нього вказана кількість аркушів, що додаються до обвинувального акту, при цьому з розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що вказані документи були отримані стороною захисту саме 20.09.2022 року. Надання ксерокопії обвинувального акту, в якому вказана дата - 16.09.2022 року, само по собі не підтверджує доводи сторони захисту щодо наявності іншого обвинувального акту, ніж того, що подано до суду та копію якого було отримано як обвинуваченими, так і захисниками.
Твердження про зазначення в обвинувальному акті дати складання 16 вересня 2022 року є неспроможними, оскільки зі змісту обвинувального акту слідує, що 16.09.2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було повідомлено про підозру.
Також прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків переховування від суду вчинення іншого кримінального правопорушення, що, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_6 , свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримали адвокат ОСОБА_8 та обвинувачені, категорично заперечував проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
При цьому вказав, що прокурором не подано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, а підозра у вчиненні багатьох епізодів злочинів є необґрунтованою. Просив врахувати важкий стан здоров`я обвинуваченого, а також дані, що характеризують особу останнього проходження стажування для подальшого працевлаштування, та те, що останній одружився та має на утриманні дитину дружини від попереднього шлюбу. Посилаючись на практику ЄСПЛ просив врахувати, що з плином часу встановлені раніше ризики зменшуються, а сама по собі тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Крім того стороною захисту вказано про те, що чинним КПК України не передбачено продовження дії запобіжного заходу під час проведення підготовчого судового засідання, та звернуто увагу суду, що прокурором грубо порушено вимоги ст. 184 КПК України, а саме до клопотання про продовження дії запобіжного заходу не додано копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження тримання особи під вартою. Також зазначив про недоведення прокурором заявлених ризиків та недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вислухавши думку учасників судового провадження суд приходить до наступного висновку.
Так, під час досудового розслідування ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що свідчить скерування обвинувального акту до суду в сукупності з даними, що характеризують особу останнього, а саме вік та стан здоров`я, з огляду на ступінь тяжкості правопорушення та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши тримання обвинуваченого під вартою.
Враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження суд вважає, що ризик вчинення нового аналогічного кримінального правопорушення є реальним.
Відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає.
При цьому суд погоджується з твердженням сторони захисту про те, що з плином часу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дещо знижуються, проте, на думку суду, наведені ризики продовжують існувати і є реальними, і стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам з урахуванням обставин справи та даних щодо особи обвинуваченого, а також забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
При цьому суд приймає до уваги високу суспільну небезпечність інкримінованих злочинів, що також є причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

На думку суду, обставиною, що дає підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є те, що інкриміновані злочини становлять велику загрозу здоров`ю населення, при цьому відповідно до ст. 3 Конституції України здоров`я людини є однією з найвищих соціальних цінностей.

Наявність певних соціальних зв`язків за відсутності сукупності інших обставин, що враховуються при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, не може бути підставою для прийняття рішення про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на викладене суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Також, приймаючи до уваги те, що надання доказів суду до початку судового розгляду заборонено положеннями КПК України, та крім того беручи до уваги стадію судового провадження проведення підготовчого судового засідання, надання будь-яких матеріалів до клопотання про продовження дії запобіжного заходу, що є обов`язковим під час досудового розслідування, є неможливим.

Разом з тим, з огляду на перехід кримінального провадження на нову стадію кримінального процесу судове провадження, суд вважає за можливе зменшити раніше визначений розмір застави до 170000 грн., вважаючи, що внесення вказаної суми грошей забезпечить виконання обвинуваченим зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду. Одночасно з цим, з урахуванням встановлених судом ризиків, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК, суд,

У Х В А Л И В:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001829, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дарницького районного суду м. Києва /м. Київ, вул.Севастопольська, 7/13/ о 13 год. 30 хв. 03 жовтня 2022 року.

Судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні здійснювати судом одноособово.

Про час та місце судового розгляду повідомити учасників судового провадження, яких викликати в судове засідання.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 листопада 2022 року включно.

У разі внесення застави в сумі 170 0000 гривень, на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації України в місті Києві та надання документа, що це підтверджує, ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на нього строком на 2 місяців з моменту звільнення з під-варти наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від спілкування з обвинуваченою ОСОБА_7 та свідками у справі.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів з моменту оголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий