Провадження № 1-в/127/881/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 засуджений ОСОБА_7 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з письмовою заявою, в якій просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою заяву, просить застосувати відносно нього ст. 81 КК України.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала заяву свого підзахисного.

Представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_4 повідомив суду, що засуджений ОСОБА_7 звертався до адміністрації установи з проханням про його працевлаштування, однак через вік засудженого та стан його здоров`я установа не може працевлаштувати даного засудженого на наявних у ній виробництвах. Крім того, засуджений ОСОБА_7 по професії швея, а такого виробництва в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» немає.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній відбуває покарання за вчинення, в тому числі тяжкого злочину. Крім того, ОСОБА_7 є особою раніше судимою, відбував покарання в місцях позбавлення волі та вже звільнявся умовно-достроково, однак після цього належних висновків для себе не зробив. В установі засуджений характеризується посередньо, не працевлаштований, тому не довів своє виправлення. Також відсутня інформація щодо виконавчих листів.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 07.11.2017, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017, шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Вирок суду набрав законної сили 08.12.2017.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до характеристики від 18.04.2022 та матеріалів особової справи засудженого, вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за даним вироком суду відбуває покарання з 31.08.2017. Кінець строку відбування покарання припадає на 31.08.2022.

В Державну установу «Вінницька виправна колонія (№ 86)» засуджений прибув 11.09.2017, де по прибуттю був працевлаштований у дільниці рубки щепи. На даний час на виробництві майстерні та господарській обслузі установи не працює.

За період відбування покарання ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має два заохочення. Крім того, засуджений не конфліктний, легко піддається чужому впливу. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі у її реалізації не приймає. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. На профілактичному обліку не перебуває. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та донькою.

Під дію ст. 81 КК України ОСОБА_7 підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання, а саме з 31.12.2020, однак рішенням комісії установи (протокол № 1 від 05.01.2021) останньому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як особі, яка не довела свого виправлення.

Вирішальне значення при умовно-достроковому звільненні має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Разом із тим, при вирішенні можливості застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення суд враховує, що з початку строку відбування покарання до засудженого жодного разу не застосовувалось адміністративне стягнення.

ОСОБА_7 одружений, має дружину та дочку з якими підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом короткочасних побачень та отримання передач.

Судом також враховано, що по прибуттю в установу відбування покарання засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований, однак на даний час, з врахуванням його віку та стану здоров`я, а також специфіки його професії, незважаючи на його особисте звернення з проханням про працевлаштування, його неможливо працевлаштувати в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)», тобто дана обставина не залежить від його волі, що підтвердив в судовому засіданні представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_4 .

Такі обставини вказують на сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого під час всього строку відбуття покарання.

Крім того, за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 07.11.2017 цивільний позов відсутній.

В зв`язку з наведеним, дослідивши усі дані в їх сукупності, а також враховуючи, що частина невідбутого покарання є незначною, суд приходить до висновку про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити умовно-достроково ОСОБА_5 засудженого вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 07.11.2017 з місць позбавлення волі на 4 (чотири) місяці 5 (п`ять) днів.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: