Провадження № 1-кс/761/8019/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 13.11.2018 (справа № 757/37206/18-к), у кримінальному провадженні № 0000224 від 19.07.2016,-
В С Т А Н О В И В:
25.07.2022 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2018 (справа № 757/37206/18-к), яку ухвалою Київського апеляційного суду від 13.11.2018 було скасовано, частково задоволено клопотання прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, та накладено арешт на майно, а саме:
- на земельну ділянку, кадастровий номер :01:136:0074, площею 0,0515 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- на 83/100 частки власності житлового будинку літ. А з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 220,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- на приміщення № 79 на першому поверсі житлового будинку літ. А-5, загальною площею 93,8 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;
- на приміщення, загальною площею 263 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ;
- на приміщення, загальною площею 304,2 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;
- на приміщення, загальною площею 133,5 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;
- на комплекс будівель, загальною площею 2283,1 кв.м, який складається з А1-4 - складу; Д,Д1,д - адмін. будівлі; Г,3 - убиральні; В,кр - прохідної; Е - складу; М - майстерні-гаража; м,м1 - оглядової ями; І - вимощення; N-N6 - огорожі; К - незавершеного будівництва; Е,а,а1,а2,аЗ,в - навісу; кр - ганку, розташований за адресою: АДРЕСА_5 ;
- на Ѕ частки нежитлового приміщення, загальною площею 1962,9 кв.м, АА1 - адмінбудівля, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ;
- на комплекс будівель, загальною площею 1707,65 кв.м, який складається з матеріального складу під літ. Ааа1; гаража під літ. Б; складу під літ. Вв; котельні під літ. Г, убиральні під літ. Е; складу під літ. Д; вимощення І, розташований за адресою: АДРЕСА_7 .
Так, у клопотанні заявник вказує, що з часу накладення арешту необхідність у арешті відпала, оскільки з моменту накладення арешту на майно минуло більше 4 років, у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення усіх можливих слідчих (розшукових) дій з арештованим майном, оскільки досудове розслідування кримінального провадження триває вже більше шести років.
При цьому, адвокат вказує на те, що власник арештованого майна ОСОБА_4 немає жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, жодного разу не допитувалась в якості свідка.
У зв`язку з наведеним заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 13.11.2018 (справа № 757/37206/18-к), у кримінальному провадженні № 0000224 від 19.07.2016.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений. Разом із цим, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України.
Заслухавши думку заявника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У провадженні Шевченківського УП ГУНП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000224 від 19.07.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 3 ст. 149, , ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2018 (справа № 757/37206/18-к), у кримінальному провадженні № 0000224 від 19.07.2016 накладено арешт на майно за клопотанням прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.11.2018 було скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2018, частково задоволено клопотання прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накаладено арешт на вищевказане майно, яке належить ОСОБА_4 .
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64 Конституції України).
Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Приймаючи до уваги те, що арештоване майно перебуває під арештом більше чотирьох років, досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває більше шести років, власника в даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для скасування арешту майна.
При цьому, слідчий суддя, звертає увагу та те, що під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.
Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2018 (справа № 757/37206/18-к), у кримінальному провадженні № 0000224 від 19.07.2016, задовольнити.
Cкасувати частково арешт майна, накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 13.11.2018 (справа № 757/37206/18-к), у кримінальному провадженні № 0000224 від 19.07.2016, а саме:
- на земельну ділянку, кадастровий номер :01:136:0074, площею 0,0515 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- на 83/100 частки власності житлового будинку літ. А з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 220,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- на комплекс будівель, загальною площею 2283,1 кв.м, який складається з А1-4 - складу; Д,Д1,д - адмін. будівлі; Г,3 - убиральні; В,кр - прохідної; Е - складу; М - майстерні-гаража; м,м1 - оглядової ями; І - вимощення; N-N6 - огорожі; К - незавершеного будівництва; Е,а,а1,а2,аЗ,в - навісу; кр - ганку, розташований за адресою: АДРЕСА_5 ;
- на 1/2 частки нежитлового приміщення, загальною площею 1962,9 кв.м, АА1 - адмінбудівля, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ;
- на комплекс будівель, загальною площею 1707,65 кв.м, який складається з матеріального складу під літ. Ааа1; гаража під літ. Б; складу під літ. Вв; котельні під літ. Г, убиральні під літ. Е; складу під літ. Д; вимощення І, розташований за адресою: Кіровоградська обл., м. Кропивницький, смт. Нове, вул. Мурманська, буд. 13-ж.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1