Справа № 523/6097/22
Провадження №1-кп/523/1285/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001689 від 30.11.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Золоте-1 Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого й маючого на утриманні малолітню дитину - 2017 року народження, військовослужбовець за мобілізацією та проходить службу в ЗСУ на офіцерській посаді, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:

-16.06.2022 року Суворовським районним судом м,Одеси за ч.2 ст.286, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
30.11.2021 року, приблизно об 11:00 годині, підсудний ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку №70 по вул.Семена Палія в м.Одесі, незаконно й всупереч встановленому законодавством порядку придбав шляхом знахідки полімерний згорток з кристалічною речовиною, масою 0,437г, що за висновком судово-хімічної експертизи №СЕ-19/116-21/20853-НЗПРАП містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон, кількісним вмістом 0,122г, який вказаний підсудний зберігав для особистого вживання без мети збуту та який було вилучено в ході його огляду працівниками поліції в присутності понятих у той же день в період часу з 12:00 до 12:13 годин за наведеною адресою.
Підсудний ОСОБА_5 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального проступку.

Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального проступку, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_5 незаконно придбав і зберігав наркотичний засіб без мети збуту, а відтак дії зазначеного підсудного вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.309 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.309 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, що карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії кримінальних проступків, а також судом враховується стан здоров`я підсудного та характеризуючі його дані: на диспансерному обліку у лікарів-психіатрів не перебуває; розлучений та має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження; забезпечений місцем реєстрації в Одеській області та місцем проживання в м.Одесі, за останнім з яких характеризується виключно позитивно; має статус учасника бойових дій та надає допомогу своїм батькам, які є вимушеними переселенцями з Луганської області та мешкають в м.Дніпро; є військовослужбовцем за мобілізацією та перебуває в умовах воєнного стану на службі у лавах ЗСУ на офіцерській посаді; в теперішній час засуджений за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 16.06.2022 року за вчинення необережного злочину (справа №523/5312/22, провадж.№1-кп/523/1257/22), сукупність чого свідчить про наявність у підсудного легальних джерел доходу та одночасно обумовлює висновок про можливість його виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_5 (зокрема, його служба у лавах ЗСУ в умовах воєнного стану і наявність легальних джерел доходів, щире каяття та відсутність шкідливих наслідків, утримання малолітньої дитини та допомога батькам, які є вимушеними переселенцями та мешкають в м.Дніпро), а також ураховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 53, 65 КК України доходить висновку про призначення вказаному підсудному покарання у виді штрафу у визначених санкцією ч.1 ст.309 КК України межах, що за переконанням суду є необхідним й достатнім для виправлення зазначеної особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як слідує із ст.53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті, за якими при визначенні розміру штрафу має братися до уваги не тільки тяжкість вчиненого підсудним кримінального правопорушення, а і його майновий стан.
З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Разом із тим, приймаючи до уваги засудження ОСОБА_5 за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 16.06.2022 року до покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням, суд вважає неможливим у даному випадку застосовувати інститут призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушення в порядку ч.4 ст.70 КК України, оскільки ураховуючи засудження ОСОБА_6 у розглядуваному кримінальному провадженні до покарання, що належить відбувати реально, означений вирок суду від 16.06.2022 року підлягає самостійному виконанню.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ч.4 ст.70 КК) визначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17).

Так, ОП ККС ВС зробила висновок про те, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.
У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.
Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат, - в силу вимог ст.ст.124, 126 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ст.53 КК України, Глави 5 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку в частині контролю за сплатою штрафу, - покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 16.06.2022 року, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.286, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, - виконувати самостійно.

В порядку ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні полімерний сейф-пакет експертної служби МВС України №2915905, зі вмістом метадону, масою 0,122г, що перебуває в камері схову ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №00367 від 08.03.2022 року), знищити.

На підставі ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 1716,20 гривень, за проведення експертного дослідження, - стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави.

Копію вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, - для виконання в частині, що стосується їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1