ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3015/22 Справа № 182/1559/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0000537 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року ОСОБА_8 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 листопада 2022 року включно, без визначення розміру застави.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив наступне.
ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України.
Оцінюючи доводи прокурора суд вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачуватися у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, потерпілого по справі.
Також суд врахував, що ОСОБА_8 позитивно характеризується з місця проживання, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, наявність неповнолітніх дітей, його участь у наданні гуманітарної допомоги інвалідам, вказавши, що позитивна репутація обвинуваченого вже була предметом оцінки слідчого судді під час обрання запобіжного заходу, розгляду клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, а тому сама по собі вона не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу, яку просила сторона захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та винести свою ухвалу, якою обвинуваченому обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Так, захисник зазначає, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує право обвинуваченого, оскільки не містить обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також не містить посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Сторона захисту вбачає, що суд в порушення норм ч. 3 ст. 315 КПК України незаконно продовжив обвинуваченому вказаний запобіжний захід, при цьому не взяв до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України участь потерпілої сторони на даному етапі є обов`язковою.
Апелянт зазначає, що в підготовчому судовому засіданні від 08.06.2022 були присутні не всі учасники, частково відсутні обвинувачені, їх захисники та потерпілий, при цьому ще 15.04.2022 та 16.04.2022 декількома адвокатами було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, які на даний час так і не розглянуто.
Відповідно до даних особи обвинуваченого захисник вказує, що ОСОБА_8 : має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання у м. Нікополь, на утриманні має неповнолітню доньку 2016 року народження, на неповнолітню доньку 2005 року народження від першого шлюбу. ОСОБА_8 є пенсіонером, через свій вік має хронічні захворювання, однак на даний час не має змоги отримувати відповідну медичну допомогу.
Що стосується ризиків, на які вказав суд, то адвокат зазначає, що ОСОБА_8 на момент затримання є особою, яка раніше не судима, жодних злочинів раніше не вчиняв. Також на думку апелянта у справі відсутній ризик, як вплив на свідків та потерпілого. Так, потерпілий по вказаному провадженню відбуває покарання в місцях позбавлення волі, докази того, що саме ОСОБА_8 вчиняв тиск на інших учасників процесу - матеріали справи не містять, при цьому прокурор відповідних даних суду не надав.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Одними із основних засад кримінального провадження є законність та забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, зміст яких визначається положеннями чинного кримінального процесуального закону.
Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 листопада 2022 року.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Дані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.
Приймаючи рішення про продовження строків тримання під вартою, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України обґрунтовано врахував, що ризик, передбачений п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України залишилися наявними.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих чи інших обвинувачених, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від останніх у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих чи інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
На думку апеляційного суду, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду також є актуальним не залежно від стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Так, слідчий суддя при встановленні цього ризику врахував тяжкість та невідворотність покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим, врахував наявність загрози втечі підозрюваної за межі території України в умовах воєнного стану, а тому, обвинувачений ОСОБА_8 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Однак, як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою вже понад один рік, а тому, на думку апеляційного суду, зі впливом певного часу сама по собі наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, є недостатніми для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.
Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, згідно якої « Розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у контексті обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи та поведінка заявника і відповідних органів державної влади, які розглядають справу …», а також « …що саме національні суди повинні організовувати провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним…» (див. пункти 90 та 93).
Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дружину, малолітню доньку 2016 року народження, неповнолітню доньку від першого шлюбу 2005 року народження, є пенсіонером та через свій вік має хронічні захворювання.
За сукупності зазначених умов висновок суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою не відповідає вимогам статей 177, 178, 199 КПК України і порушує права людини, тоді, як менш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 191 КПК України зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певній період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Виходячи з змісту вказаного кримінального процесуального закону, він не забороняє до обвинуваченого ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Підстав вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло цілодобово не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, немає.
При цьому, апеляційним судом враховуються те, що м. Нікополь постійно перебуває під обстрілами, через що, було б не доцільно зобов`язувати обвинуваченого ОСОБА_8 цілодобово перебувати за місцем свого мешкання.
Однак, враховуючи надані стороною захисту нотаріально завірену заяву ОСОБА_9 , як власника кв. АДРЕСА_2 , про згоду на проживання в ній обвинуваченого ОСОБА_8 , а також копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, апеляційний суд вважає можливим визначити місце перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_2 .
Що стосується доводів захисника про те, що було порушено порядок проведення підготовчого судового засідання, то дане питання не є предметом розгляду даного провадження, а тому апеляційним судом не приймається.
За таких обставин, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 і постановити в цій частині нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід обравши відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 13 листопада 2022 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- цілодобово не відлучатися з місця фактичного проживання ОСОБА_8 з АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на відповідний ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4