Справа № 204/3371/22
Провадження №1-кп/204/444/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000068 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2022 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В обґрунтування своїх клопотань зазначив, що 10 березня 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 12 березня 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КПК України. 02 червня 2022 року вказаний обвинувальний акт було направлено на розгляд до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. 06 червня 2022 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська стосовно обвинувачених було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 серпня 2022 року, без визначення розміру застави. Обґрунтованість підозри обвинуваченим повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: показаннями підозрюваних, протоколами затримання, складеним відповідно до вимог ст. 208 КПК України, інформацією Штабу ООС, протоколами огляду, протоколами проведення слідчого експерименту за участю обвинувачених. Вказані, здобуті під час досудового розслідування докази, є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються, перешкоджати проведенню судового розгляду іншим чином, тобто ризикам, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики встановлені з урахування того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. 04 серпня 2022 року завершується строк дії ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, якою стосовно обвинувачених було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без можливості внесення застави.
Обвинувачені: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 , підтримав думку своїх підзахисних.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року у відношенні обвинувачених було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 серпня 2022 року, без визначення розміру застави.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
До спливу цього продовженого строку судове провадження не може бути закінченим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений.
Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд також зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 110 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан.
Суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинувачених від суду, оскільки на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.
Щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме уникати від явки до суду таким чином зривати судові засідання, то даний ризик судом береться до уваги, оскільки на території України у зв`язку з військовою агресією Росії ведуться бойові дії, а місце проживання обвинувачених є максимально наближеним до окупованих територій України, а тому є вагомі підстави вважати, що задля перешкоджання розгляду справи обвинувачені можуть переховуватись на тимчасово окупованій території.
Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення чи можливість продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюються, обвинувачуються, суд зазначає наступне, що вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими було припинено завдяки працівникам Служби безпеки України. Самостійного волевиявлення щодо припинення вчинення кримінального правопорушення обвинувачені не виявили, а тому є вагомі підстави вважати, що перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході можуть продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення задля отримання певних матеріальних благ.
Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених суд на даному етапі не встановив.
Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а інші альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку, а тому суд вважає, що більш м`який запобіжний захід є таким, що нездатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а необхідним та достатнім для виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання встановлених судом ризиків, є лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинувачених належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26 вересня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26 вересня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1