В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2022 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000071 від 04.09.2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, якому встановлена інвалідність 2 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03 вересня 2022 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_4 перебував разом з раніше йому знайомою ОСОБА_5 на території подвір`я сільськогосподарської бази СГ «Білик», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, 03 вересня 2022 року близько 11 години 30 хвилин, перебуваючи на території подвір`я сільськогосподарської бази СГ «Білик», розташованого за адресою: Колгоспна, буд. 2, с. Оленівка Новомосковського району Дніпропетровської області, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 раптово виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись в зазначеному місці та час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , перебуваючи в безпосередній близькості від останньої, стоячи навпроти неї, ОСОБА_4 умисно наніс один удар залізним накінечником дерев`яної палиці в область голови ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на голові в тім`яній області справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 21 день.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ст. 125 ч. 2 КК України визнав у повному обсязі та суду показав, що він при обставинах, викладених в обвинувальному акті, дійсно наніс один удар залізним наконечником дерев`яної палиці в область голови ОСОБА_5 , про що шкодує та розкаюється у скоєному. Підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин.
Потерпіла ОСОБА_5 , яка про час та місце розгляду кримінального провадження повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 розглянути за її відсутності та призначити покарання відповідно до норм КК України.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд на підставі ст.325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без представника потерпілого.

Відповідно ч.3.ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Виходячи з того, що обставини кримінального правопорушення ніким не оспорюються, суд, за відсутністю заперечень всіх учасників кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин на підставі ст.349 ч.3 КПК України. При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Також судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні кримінального проступку і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд керується поло женнями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, що скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, не судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, є особою з інвалідністю 2 групи, за місцем мешкання характеризується формально.
Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: дерев`яну палицю із металевим накінечником, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП знищити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1