ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/1872/22

Номер провадження 1-кп/495/609/2022

26 травня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000011 від 22 березня 2022 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопілля Днепропетровської області області ,українця, громадянина України , раніше не судимого, не одруженого неповнолітніх дітей на утриманні не маючого ,з середньо-спеціальною освітою,який проходить військову службу за контрактом на посаді стрільця у військовому званні солдат відділення охорони та оборони роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 ,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 409, ч.5 ст. 407 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону - ОСОБА_4 ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 409, ч.5 ст. 407 КК України, при наступних обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, за відсутності поважних причин, 26 лютого 2022 року не з`явився вчасно з лікувального закладу - Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» до розташування військової частини НОМЕР_1 (за адресою: АДРЕСА_2 ), тим самим незаконно перебував поза місцем служби, проводив вільний час, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 14 год. 00 хв. 22 березня 2022 року, тобто до моменту добровільного з`явлення до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, 22 березня 2022 року, приблизно о 14 год. 30 хв. перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби шляхом подання рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови виконання обов`язків військової служби тобто ,фактично припинив виконання обов`язків військової служби.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 409 ч.4, 407 ч.5 КК України визнав повністю та пояснив суду,що дійсно він уклав контракт із Збройними силами України та проходив службу за контрактом на посаді стрільця,у військовому званні солдат відділення охорони та оборони роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 з 12 жовтня 2021 року. З 26 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року йому було надано щорічну основну відпустку тривалістю 30 діб. Але з 16 лютого 2022 року він проходив лікування за місцем проживання у місті Кривий Ріг та повинен був повернутися на службу 26 лютого 2022 року , але в умовах воєнного стану повернувся до військовій частини тільки 22 березня 2022 року,при цьому вказаний період часу він не мав поважних причин для неприбуття до військової частини, а коли повернувся то подав рапорт на ім`я командира військової частини про відмову від виконання обов`язків військової служби у період воєнного стану.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 409 та ч.5 ст. 407 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 409 КК України тобто відмова від несення обов`язків військової служби,вчинене в умовах воєнного стану та за ч.5 ст. 407 КК України- нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, вчинене у умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби). .

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проходження військової служби характеризується негативно , його вік та стан здоров`я , те що він раніше не судимий, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів , його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є не судимою особою, має постійне місце мешкання, негативно характеризується, а також тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій статей,за якими кваліфіковані його дії,при призначенні мінімальної міри покарання,передбаченої санкцією статей за якими кваліфіковані його дії.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Речові докази по справі відсутні.

.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обраний у вигляді тримання під вартою в Державній установі " Ізмаїльській слідчий ізолятор".

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 409, ч.5 ст. 407 КК Україн та на підставі санкції вказаних статтєй призначити йому покарання :

-за ч.4 ст. 409 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі,

-за ч.5 ст.407 КК України у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України ,шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим , остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 5 років 1 місяці позбавлення волі.

Міру запобіжного заходузасудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чиності залишити тримання під вартою в Державній установі " Ізмаїїльський слідчий ізолятор".

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 28 березня 2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1