Справа №:755/7579/22
Провадження №: 1-кс/755/1458/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 . Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , приблизно о 16:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де в компанії знайомих йому хлопців побачив неповнолітню потерпілу ОСОБА_6 та у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, а саме золотими сережками належними ОСОБА_6 .

Діючи по заздалегідь розробленому плану, ОСОБА_4 попросив ОСОБА_6 переставитися нібито його дівчиною, для того, щоб отримати грошові кошти на подарунок для неї від своєї сестри ОСОБА_7 , на що остання погодилася та направилася з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , де нібито проживає ОСОБА_7 . Прибувши на місце останній удав, що нібито кличе свою сестру (достовірно знаючи, що остання за вказаною адресою не проживала раніше та не проживає на даний час, оскільки з початком воєнної агресії рф виїхала до м. Ужгород), а потім шляхом обману, скориставшись довірою ОСОБА_6 , запропонував останній передати йому сережки для того, що би нібито подарувати прикраси при сестрі.

ОСОБА_6 , не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_4 , зняла належні їй золоті сережки, та передала прикраси ОСОБА_4 , та останній зробив вигляд, ніби то поклав їх до передньої лівої кишені шортів, тим часом помістив їх до задньої правої кишені.

У подальшому, ОСОБА_4 попросив ОСОБА_6 побути ще певний час біля будинку, нібито в очікуванні його сестри. Через деякий час, приблизно через 10 хвилин ОСОБА_4 , удав, нібито загубив сережки ОСОБА_6 , проте почав проводити дії, які були спрямовані на їх пошук, маючи на меті заволодіти довірою ОСОБА_6 та не бути викритим. В подальшому, утримуючи при собі сережки, що належать ОСОБА_6 , маючи на меті зникнути з викраденим з місця, ОСОБА_4 пообіцяв, що купить нові, продавши годинник, який нібито мав у себе вдома, та в подальшому спільно вони направилися за адресою: АДРЕСА_5 , де за словами ОСОБА_4 , він нібито проживав, при цьому останній зайшов до будинку, та повідомив потерпілій ОСОБА_6 , що він самостійно продасть годинник та відшкодує їй завданий збиток, та з метою підтвердження дійсності своїх намірів обмінявся з потерпілою номерами телефонів для зв`язку.

У подальшому, приблизно о 17:00, ОСОБА_4 направився до своєї знайомої ОСОБА_8 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_6 та запропонував закласти неналежні йому сережки під її паспорт, оскільки свій втратив, за грошову винагороду у розмірі 200 грн, остання погодилася на такі умови та вони направилися до «Ломард Роял Кредит», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , де заклали сережки отримані шляхом обману у ОСОБА_6 , отримавши грошові кошти у розмірі 1700 грн.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріального збитку на загальну суму 1700 гривень.

19.08.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Слідчий зазначає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним, інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві; протоколами допиту свідків; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та інші матеріали кримінального провадження в сукупності..

Також у клопотанні слідчий вказав, що підставою до застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за який передбачено покаранням у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 орган досудового розслідування враховує, що з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, у разі доведення вини, розуміючи його невідворотність та усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і можливу міру покарання, може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що обґрунтовано свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 , для того, щоб він зміг уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, може здійснити дії, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, з метою зміни показань або безпідставної відмови від них, може незаконно впливати на свідків, а також потерпілого шляхом тиску, підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу, що буде перешкоджанням здійсненню об`єктивного досудового розслідування, як цього вимагають норми кримінально процесуального законодавства України.

Також, наявним є факт того, що підозрюваний ОСОБА_4 в складних умовах воєнного стану може вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема і майнові злочини, оскільки останній не працевлаштований та не має джерела доходу, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, встановлено, що в Дніпровському районному суді міста Києва, відносно ОСОБА_4 , на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007470 від 07.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, однак ОСОБА_4 , до суду систематично не з`являється у зв`язку з чим суддею ОСОБА_10 , було винесено ухвалу про привід ОСОБА_4 до суду.

Також, встановлено, що в Голосіївському районному суді міста Києва, відносно ОСОБА_4 , на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001963 від 10.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, однак ОСОБА_4 , до суду систематично не з`являється у зв`язку з чим суддею ОСОБА_11 , було винесено ухвалу про привід ОСОБА_4 до суду, вище викладене свідчить про переховування ОСОБА_4 , від суду.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання вищеперерахованим ризикам. У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обрати максимальний розмір застави у вигляді двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, переховуватися від органів досудового розслідування та суду не збирається, має постійне місце реєстрації і проживає у м. Києві. Крім того, зазначив, що хворіє на туберкульоз та ВІЛ, потребує постійного нагляду лікарів, періодично проходить лікування, про що надав суду відповідні медичні виписки, у зв`язку з чим просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) вказано, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Так, у правовій позиції в справі ЄСПЛ «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14.10.2010 року), суд також встановлював, що п.3 ст. 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом було встановлено, що 04.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001562 були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання слідчого погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

19.08.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України
У судовому засіданні, на думку слідчого судді, на даний час встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2022 року; протоколом огляду місця події від 04.08.2022 року; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 05.08.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2022 року; протоколами допиту свідків від 18.08.2022 року; повідомленням про підозру від 19.080.2022 року; протоколом допиту підозрюваного від 19.08.2022 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.

У Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» зазначено, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років; може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не працевлаштований та не має джерело доходів.

Однак, судом було встановлено, що ОСОБА_4 має хвороби, які унеможливлюють його перебування у закладі СІЗО під вартою. Крім того, наявні у підозрюваного хвороби потребують постійного нагляду лікаря і відповідного лікування. Такі обставини дають підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , а тому клопотання задоволенню не підлягає, при цьому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 184, 193, 194, 199, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах 60 днів, тобто до 17 жовтня 2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки: не відлучатись за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 22 серпня 2022 року о 11 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1