Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 646/4105/18
Провадження № 1-кп/553/301/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000684 від 14.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000684 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 № 7300, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.05.2022 № 7389, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 діб.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, Комінтернівського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Відповідно до акту приймання-передавання справ від 17.06.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави з Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла справа № 646/4105/18.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу вказану судову справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 6 ст. 34 КПК України суд, якому направлено кримінальне провадження з іншого суду, розпочинає судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання незалежно від стадії, на якій в іншому суді виникли обставини, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.06.2022 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 прийнято до розгляду з призначенням підготовчого судового засідання. Одночасно колегією суддів вирішено питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за участі обвинуваченого та з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon», з метою забезпечення участі захисника.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Копія клопотання була завчасно вручена обвинуваченому та його захиснику.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечив, зазначаючи що вже тривалий час утримується під вартою, всі наголошені прокурором ризики є лише припущенням і нічим не підтверджуються. Він має неповнолітню дитину, мати, яка є особою з інвалідністю, постійне місце проживання, не має наміру ухилятись від суду та просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання прокурора заперечив та прохав розглянути можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час. Зазначив, що заявлені прокурором ризики є недоведеними, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, підтримує гарні стосунки з родиною.

Інші учасники судового провадження у підготовче судове засідання не прибули.

З`ясувавши позиції учасників судового провадження, присутніх в підготовчому судовому засіданні, суд вказує, що у відповідності до ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Розгляд таких клопотань здійснюється судом з дотриманням правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Між тим, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому вирішуючи питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою, суд має надати оцінку того чи продовжують існувати заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, суд, вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати та у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, вік, соціальні зв`язки, майновий стан.

ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні умисних злочинів, в тому числі тих, що відносяться до кола особливо тяжких та пов`язані із застосуванням насильства, при цьому судове провадження знаходиться на стадії підготовчого засідання і допит потерпілих, свідків судом не здійснювався, тому суд вважає, що ризики визначені ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, та що інший, більш м`який запобіжний захід, наразі є недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Водночас, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, наразі не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави. З огляду на наведене суд відхиляє посилання сторони захисту щодо доцільності застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та зазначає, що тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Питання про застосування застави вирішено судом в порядку ч.3 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314,315 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 20 серпня 2022 року включно, без визначення застави.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3