Справа № 299/327/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/740/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2020.

Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, без освіти, неодноразово судимий, засуджений:
- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки;
- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
В порядку ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.04.2019 у виді позбавлення волі на строк 02 (два) місяці, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі та за сукупністю вироків остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 02 (два) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: металево - дерев`яну лавочку зеленого кольору, передану на відповідальне зберігання, повернуто ОСОБА_8 як власнику; металево - дерев`яну лавочку світло - коричневого кольору - передану на відповідальне зберігання, - повернуто ОСОБА_9 , як власнику; металево - дерев`яну лавочку коричневого кольору, передану на відповідальне зберігання, - повернуто ОСОБА_10 , як власнику; металево - дерев`яну лавочку сірого кольору, передану на відповідальне зберігання, - повернуто ОСОБА_11 , як власнику; алюмінієву драбину марки «Intertool» повернуто ОСОБА_12 , як законному власнику.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 3488 грн. витрат за проведення судово-товарознавчих експертиз.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

-2-
05.11.2017 близько 11 год. ОСОБА_6 , знаходячись на цвинтарі, що по вул. Партизанській в м.Виноградів, де скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з особистих корисливих спонукань, викрав металево - дерев`яну лавочку зеленого кольору кустарного виробництва вартістю 460 (чотириста шістдесят) грн., власником якої являється ОСОБА_8 , та з викраденим зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на вказану суму.
05.11.2017 близько 12 год. ОСОБА_6 , знаходячись на цвинтарі, що по вул. Партизанській в м. Виноградів, де скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, повторно, таємно викрав металево - дерев`яну лавочку світло - коричневого кольору кустарного виробництва вартістю 910 (дев`ятсот десять) грн., власником якої являється ОСОБА_9 , та з викраденим зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на вказану суму.
05.11.2017 близько 13 год. ОСОБА_6 , знаходячись на цвинтарі, що по вул. Партизанській в м. Виноградів, де скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, повторно, таємно викрав металево - дерев`яну лавочку коричневого кольору кустарного виробництва вартістю 520 (п`ятсот двадцять) грн., власником якої являється ОСОБА_13 , та з викраденим зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальні збитки на вказану суму.
05.11.2017 близько 14 год. ОСОБА_6 , знаходячись на цвинтарі, що по вул. Партизанській в м. Виноградів, де скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, повторно, таємно викрав металево - дерев`яну лавочку сірого кольору кустарного виробництва вартістю 417 (чотириста сімнадцять) грн. 50 коп., власником якої являється ОСОБА_11 , та з викраденим зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на вказану суму.
02.03.2019 ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, проник через огорожу на територію дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , де пройшов до тильної сторони гаражного приміщення яке не зачинялось і викрав алюмінієву драбину марки «Intertool» вартістю 896 (вісімсот дев`яносто шість) грн. Внаслідок крадіжки, потерпілій ОСОБА_12 було спричинено матеріальних збитків на суму 896 (вісімсот дев`яносто шість) грн.
В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду щодо нього скасувати та пом`якшити йому строк покарання до 01 (одного) року 06 (шість) місяців позбавлення волі. В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання ним вини, щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор вказує про безпідставність поданої обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційної скарги та наголошує на законності і обґрунтованості вироку суду першої інстанції, в тому числі і в частині призначеного обвинуваченому покарання, яке призначено з дотриманням вимог ст..65 КК України, у урахування обставин справи та даних, що характеризують особу обвинуваченого.

-3-

Судове провадження розглядається за відсутності, обвинуваченого, захисника, потерпілих, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним досліджувати зібрані органом досудового розслідування докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленню порядку їх дослідження та роз`яснені при цьому прав ОСОБА_6 , судом першої інстанції вимоги ч.3 ст.349 КПК України порушені не були. Тому, апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевіряються.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування й судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.
Діяння обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше сховище, вчинена повторно,кваліфіковано правильно.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК) , а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

-4-

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст.65 КК України, у межах санкції ч.ч.2,3 ст.185 цього Кодексу, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявністю обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, даних, що характеризують особу обвинуваченого і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість, суспільну небезпечність, взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, по місцю проживання характеризується негативно, раніше судимий та обгрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій статтей за якими кваліфіковано його дії, із застосуванням положень ст.70 КК України та дійшов вірного висновку про те, що виправлення й перевиховання ОСОБА_6 повинно проходити в умовах ізоляції останнього від суспільства.

Таким чином, покарання ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, з врахуванням тяжкості вчинених діянь, характеру діянь, їх ступені суспільної небезпечності, наявності пом`якшуючої покарання обставини, - щире каяття. Призначене покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає вимогам закону і є справедливим.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність підстав для застосування більш м`якого покарання через неврахування пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, апеляційний суд відхиляє, оскільки при призначенні ОСОБА_6 покарання така обставина врахована судом, а колегією суддів не встановлено порушень вимог ст.ст.50,65 КК України при призначенні покарання.

Відповідно до положень п.п.1 п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у змісті вироку суду у резолютивній зазначається, зокрема, покарання, призначене по обвинуваченню, що визнане судом доведеним, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Питання про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень виникає у тих випадках, коли злочинна діяльність особи проявляється у вчиненні одного або декількох діянь, які кваліфікуються за двома або більше кримінально-правовими нормами Особливої частини КК, до засудження за будь-який з них.
За змістом пунктів 1 та 2 частини 1 статті 65 КК України суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст.70 КК України, застосовуються у разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перше кримінальне правопорушення. При цьому суд зобов`язаний в остаточне призначене за сукупністю кримінальних правопорушень покарання, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.
Ці приписи є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Однак, при ухваленні вироку відносно ОСОБА_6 , судом першої інстанції зазначене не було враховано, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

-5-

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.04.2019 ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) ріоку та на підставі ч.ч.1,4 ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.11.2015, і призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік 01 (один) місяць.
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 вчинив п`ять епізодів злочинної діяльності з викраденням чужого майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , які мали місце 05.11.2017 та 02.03.2019, тобто до ухвалення вищевказаного вироку від 22.04.2019.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд при призначенні ОСОБА_6 покарання, не повинен був застосовувати положення ст.71 КК України, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з чим, вирок в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду у разі, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.

За вироком Винноградівського районного суду Закарпатської області від 22.04.2019 ОСОБА_6 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік та на підставі ч.ч.1,4 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.11.2015, і призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік 01 (один) місяць.
На підставі ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання - обмеження волі переводиться в більш суворий вид покарання - позбавлення волі із розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2020 стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначення остаточного покарання, оскільки зміна вироку не погіршує становище останнього, тому обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.04.2019, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408,409,413,419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

-6-

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2020 відносно ОСОБА_14 в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_14 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки; за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.04.2019, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 02 (два) місяці.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду на призначення покарання за сукупністю вироків із застосуванням ст.71 КК України.
В решті вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2020 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: