У Х В А Л А

23.07.2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 05.11.2020,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
В провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, оскільки 24.07.2021 спливає строк застосування запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_5 заперечив проти продовження його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив замінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав захисника.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав прокурора.
Вирішуючи клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує таке.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення обвинуваченим ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді утримання під вартою спливає 24.07.2021.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 має високий ступінь суспільної безпеки, є одним з найбільш тяжких кримінальних правопорушень, направлених проти життя та здоров`я особи, обвинувачений ОСОБА_3 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та йому у разі доведення його винуватості в даному кримінальному провадженні може бути призначено покарання від семи до десяти років позбавлення волі, тому вказане свідчить про наявність ризику переховування від суду; судове дослідження доказів по справі не проведене, свідки у справі ще судом у цьому кримінальному провадженні не допитані, що свідчить про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_3 на свідків, а також на потерпілу сторону даного кримінального провадження; крім того, згідно клопотання прокурора ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на обліку як «сімейний насильник» і відносно нього до Тиврівського районного суду Вінницької області 29.04.2020 направлено обвинувальний акт за ст. 126 КК України, а 26.06.2020 - обвинувальний акт за ч.3 ст. 185 КК України, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень та наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, оцінюючи суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою на 60 днів, а саме: до 20.09.2021 року включно.
Суд вважає, що заперечення обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не спростовують наведених прокурором обґрунтувань щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням чого та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього жодного з решти більш м`яких, а ніж тримання під вартою, запобіжних заходів, оскільки вони не є достатніми для запобіганню вказаним ризикам та належного виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим клопотання прокурора ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176 -178 КПК України,-
у х в а л и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме: до 20 вересня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя