У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0001281 від 19.07.2021р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.153 КК України, -

в с т а н о в и в :

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 14.05.2022р. Обвинувачений утримується під вартою починаючи з 30.09.2021р.

У судовому засіданні прокурор в черговий раз заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, мотивуючи тим, що на даний час ризики, що передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, так як обвинувачений підозрюється у вчиненні кількох злочинів щодо малолітньої особи, в т.ч. тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10р. позбавлення волі, підозра є обгрунтованою; обвинувачений може вчиняти нові умисні злочини, переховуватись від суду, впливати на потерпілу і свідків, які ще не допитані у суді, тому є обгрунтовані підстави для продовження строку тримання під вартою на 60 днів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з Черкаським СІЗО) та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що для цього немає жодних підстав, ризики прокурором не доведені, та й обгрунтованих ризиків, на їх думку, немає ніяких. Просили врахувати, що обвинувачений є несудимим, має сім`ю та малолітню дитину на утриманні, має постійне місце проживання. Обвинувачений утримується під вартою вже тривалий час, а саме більше 6-ти місяців. Потерпіла та її представник до суду в черговий раз не з`являються. Враховуючи вказані обставини, обвинувачений та його захисник заявили клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема на домашній арешт, який обвинувачений зобов`язався виконувати.

Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 у судове засідання в черговий раз не з`явилися (починаючи з 24.02.2022р. не з`явились у жодне судове засідання), хоча викликались належним чином, на телефонні дзвінки секретаря суду не відповідають. Судом було витребувано інформацію із Державної прикордонної служби України, згідно якої встановлено, що 17.03.2022р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виїхали за межі України через пункт пропуску Ягодин і станом на даний час на територію України не повертались. В матеріалах справи (а.с.133 Т.1) є заява від представника потерпілої ОСОБА_7 про розгляд даної справи без її участі, необхідності зміни порядку дослідження доказів, та про допит потерпілої в режимі відеоконференції з-за кордону.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд вважає наступне.

Згідно положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1, ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.3 ст.181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п.2 ч.3 ст.202 КПК України уразі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Суд вважає, що питання кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення, про що вказала захисник, безумовно впливає на питання застосування запобіжного заходу, однак питання кваліфікації буде вирішено судом у нарадчій кімнаті при ухваленні вироку після допиту всіх учасників процесу, дослідження доказів та вчинення всіх інших дій, необхідних для повного, всестороннього, об`єктивного розгляду справи. Тому, у розрізі вирішення питання щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на даній стадії процесу, надання судом оцінки кваліфікації кримінального правопорушення є передчасним. До уваги має бути взяте питання щодо обгрунтованості підозри.
Разом з тим, при вирішенні питання щодо продовження чи зміни запобіжного заходу, суд зобов`язаний врахувати обставини, що вказані в ст.ст.177,178 КПК України.

Суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , на даний час зменшились, а деякі й взагалі зникли з огляду на наступне.
На даний час по справі допитана ОСОБА_7 , яка є законним представником потерпілої. Не допитані малолітня потерпіла та свідки. Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 із 17.03.2022р. виїхали за межі України, у судові засідання не з`являються, коли повернуться на територію України і чи повернуться взагалі - суду невідомо.

Письмові докази, що були зібрані під час досудового розслідування, судом досліджені.

Суд констатує, що будь-які дані про вплив на потерпілу чи свідків, зі сторони обвинуваченого, у суду відсутні і учасниками процесу до суду не подавались. Представник потерпілої ОСОБА_7 у минулих судових засіданнях не повідомляла суд про вчинення будь-якого впливу на неї чи потерпілу зі сторони обвинуваченого. Тому суд вважає, що даний ризик щодо можливого впливу на свідків, потерпілу - фактично необгрунтований і прокурором недоведений, тому на даний час відсутній.
Суд констатує, що будь-яких даних про те, що обвинувачений переховувався чи намагався переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду прокурором до суду не надано. Зважаючи на характеризуючі дані на обвинуваченого, відсутність у нього судимості, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, у суду немає обгрунтованих підстав вважати, що обвинувачений буде переховуватися від суду.
Стороною обвинувачення до суду не надано обгрунтованих даних про те, що обвинувачений вчиняв спроби знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та у суду немає обгрунтованих підстав вважати, що обвинувачений буде вчиняти такі дії.
До суду не надано обгрунтованих даних про те, що обвинувачений перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, та у суду немає обгрунтованих підстав вважати, що обвинувачений буде вчиняти такі дії.
Достатніх, обгрунтованих та переконливих для суду даних про те, що обвинувачений спробує вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується до суду не надано. Зважаючи на характеризуючі дані на обвинуваченого, відсутність у нього судимості, наявність у нього сім`ї (із 16.03.2022р. офіційно перебуває у шлюбі із ОСОБА_8 та має на утриманні малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у суду немає обгрунтованих підстав вважати, що обвинувачений спробує вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу по даній справі, суд вважає необхідним керуватись і практикою ЄСПЛ, а саме Європейський суд з прав людини, по справі «Харченко проти України», встановив порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
До того ж, ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
Також суд бере до уваги подані стороною захисту та стороною обвинувачення характеризуючі матеріали на обвинуваченого, з яких вбачається, що: ОСОБА_4 є несудимим, має сім`ю та має на утриманні малолітню дитину, має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , має частку у приватизованій квартирі по АДРЕСА_2 (що підтверджується свідоцтвом про право власності), демає намір проживати із своєю сім`єю після свого звільнення; на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебував і не перебуває, про що є дані в матеріалах справи; під час несення військової служби неодноразово заохочувався з позитивною характеристикою, про що є дані в матеріалах справи; у разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 матиме можливість працювати і забезпечувати свою сім`ю, тому суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим обмеженням прав та свобод обвинуваченого, і його можливо змінити на більш м`яку міру запобіжного заходу як то нічний домашній арешт, з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків.
Суд також враховує наявність негативної характеристики на ОСОБА_4 за місцем проживання по смт.Ірдинь (характеристика від 04.10.2021р. а.с.245 Т.2) та враховує наявність обтяжуючої по справі обставини, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, та враховує дані обставини разом з іншими обставинами справи та можливими ризиками. Суд вважає, що лише дані обставини не можуть бути самостійною підставою для тримання під вартою обвинуваченого. Характеризуючі дані за місцем проживання в частині того, що ОСОБА_4 схильний до правопорушень: розбою, крадіжок суд оцінює критично, оскільки такі дані не підтверджені належними доказами та суперечать іншим дослідженим судом доказам, які вказують про те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався і інших кримінальних проваджень відносно нього (крім даного) не проводиться.
У зв`язку з цим, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необгрунтованим і недоведеним, тому не підлягає до задоволення, а клопотання обвинуваченого і захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт обвинуваченому підлягає до задоволення з мотивів та підстав, що вказані в мотивувальній частині даної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.178, 181, 193-197, 202, 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обвинуваченого і захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, а саме нічний домашній арешт, поклавши на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) заборонити залишати житло за місцем свого проживання: в АДРЕСА_3 в нічний час доби із 22-00год. до 06-00год. ранку кожного дня;
2) носити електронні засоби контролю, що застосовуються працівниками органу Національної поліції;
3) прибувати за кожною вимогою до Черкаського районного суду Черкаської області;
4) утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 , законним представником потерпілої ОСОБА_7 та свідками по справі.
Попередити ОСОБА_4 , що у разі невиконання ним покладених судом обов`язків, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід, в т.ч. у виді тримання під вартою.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік ОСОБА_4 як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
ЗвільнитиОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти.

Строк дії даної ухвали щодо запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 встановити на 60 діб до 11 липня 2022 року включно.
Ухвалу направити прокурору Черкаської місцевої прокуратури, Черкаському районному управлінню поліції ГУНП в Черкаській області для контролю та начальнику Черкаського СІЗО для відома.

Ухвала підлягає до негайного виконання відповідно до ст.205 КПК України, набирає законної сили з моменту проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1