Справа № 347/57/21
Провадження № 1-кп/347/40/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2022 р. Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження №0000292 від 24.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, не депутата, судимого вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області 24.02.2022 року по ч.1 ст.289, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, ч.1 ст.70 до трьох років обмеження волі з іспитовим строком два роки , не маючого утриманців, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин: 23.09.2020 року, приблизно о 01 годині, водій ОСОБА_4 без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи несправним транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Viper - 200» без реєстраційного номера, рухався автомобільною дорогою С - 090803 Яблунів-Космач у населеному пункті с. Люча Косівського району Івано-Франківської області у напрямку селища Яблунів Косівського району Івано-Франківської області. На мотоциклі ОСОБА_4 перевозив пасажирку ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були без мотошоломів.
Проїжджаючи населений пункт с. Люча Косівського району Івано-Франківської області, на повороті дороги ліворуч водій ОСОБА_4 не дотримуючись вимог Правил дорожнього руху, проявив неуважність, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух мотоцикла і безпечно керувати ним, у наслідок чого не впорався з керуванням, допустив виїзд мотоцикла за межі проїзної частини дороги праворуч в кювет та його падіння. Внаслідок цього ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження: закрита хребетно-спинна мозкова травма. Компресійно-уламковий перелом L 1 хребта із стенозом хребетного каналу, глибоким нижнім параперезом, порушенням функції тазових органів по типу нетримання. Тип Frankel С, що викликало необхідність проведення оперативного лікування, які спричинені від ударної дії твердого тупого предмета, могла бути спричинена незадовго до моменту звернення за медичною допомогою і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення.
При цьому водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:
п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.1 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб;
п. 2.3. де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
г) під час руху на мотоциклах і мопедах бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;
п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.1. в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 31.1 технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації;
п. 31.3 Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством :
а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;
б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);
п. 31.4.1 гальмівна система: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Пояснив, що за вказаних у обвинувальному акті обставин у вересні 2020 року, ввечері, темної пори доби, при освітленій дорозі він керував власним мотоциклом після відпочинку, пасажиркою була його сестра ОСОБА_5 . На повороті мотоцикл схилило, вони не тримали рівновагу, з`їхали з дороги, вдарилися в рів і перекинулись. Після цього він зателефонував до сусіда і попросив його відвезти їх у м.Косів. Мотоцикл він придбав через мережу Інтернет без реєстраційних документів, посвідчення водія не мав. Мотоцикл був технічно справний, але замість фари він встановив ліхтарик. Збитки потерпілій пропонував відшкодувати, але вона відмовилась.
Потерпіла ОСОБА_5 та представник потерпілої ОСОБА_6 подали заяву про відсутність претензій до обвинуваченого, не бажають обвинуваченому покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнав, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій.
Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України.
Як підтверджуючі та характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом досліджені наступні письмові докази:
- копія паспорта ОСОБА_4 , згідно якої останній є громадянином України, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Уторопи;
- довідку №689 від 15.102020 року, характеристику з місця проживання №78/02.2-18 від 15.10.2020 року Яблунівської селищної ради, відповідно до якої ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, проживає в с.Уторопи з мамою, молодшими братом та сестрою;

- довідка №26-07102020/26012, відповідно до якої ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності;

- довідки №421 та №392 від 22.10.2020 року Косівської райполіклініки, відповідно до яких ОСОБА_4 не знаходиться на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах даного медичного закладу;

- довідка №31/9/3/457 від 27.10.2020 року ТСЦ №2643, згідно якої за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстровано транспортних засобів та він посвідчення водія не одержував. При цьому суд звертає увагу на невідповідність даних у цій довідці анкетним даним обвинуваченого;

- копію вироку Косівського районного суду від 24.02.2022 року, ухвалу цього ж суду від 25.02.2022 року, якими ОСОБА_4 засуджено по ч.1 ст.289, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, ч.1 ст.70 до трьох років обмеження волі з іспитовим строком два роки;
- довідку №7046/108/53/0-2022 від 14.10.2022 року Косіського РВП ГУНП, за змістом якої ОСОБА_4 отримав 0809.2022 року посвідчення водія НОМЕР_1 категорій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України суд, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, а саме те, що він повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині та щиро розкаявся, потерпіла не має до обвинуваченого жодних претензій та не бажає йому покарання, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, не одружений, не працевлаштований, фактично вед догляд за малолітніми братом та сестрою, має посвідчення водія.
За таких обставин справи, з урахуванням положень ст. 65 КК України, згідно з якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, відповідно до дискреційних повноважень суду, дотримуючись принципів законності і верховенства права, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням обвинуваченого права керування транспортними засобами в межах санкції відповідної частини статтііз застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України.
Так, вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2022 року ОСОБА_4 засуджений по ч.1 ст.289, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, ч.1 ст.70 до трьох років обмеження волі з іспитовим строком два роки.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України).

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення

менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі

злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і

різних (п.21 поастанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року).

Інкримінований ОСОБА_4 злочин в межах даного кримінального провадження останній вчинив до постановлення вище вказаного вироку суду від 24.02.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком, отже, зважаючи на особу винного, тяжкість покарання, пом`якшуючі обставини та позицію потерпілої - основне покарання, призначене за попереднім вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2022 року, підлягає поглиненню більш суворим основним покаранням, призначеним за цим вироком.

Відповідно до частини 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів у випадку, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Самостійне виконання вироків порушує приписи ч. 4 ст. 70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в ч. 1 ст. 70 КК України встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань. Зміст ст. 70 КК України не передбачає самостійного виконання вироків.

Саме тому суд, при призначенні покарання за злочин, про який стало відомо після ухвалення першого вироку, яким призначено покарання від відбування якого особу звільнено згідно положень ст. 75 КК України, має вирішити питання про можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком із урахуванням всіх вчинених злочинів (застосувавши ст.70 КК).

Таким чином, суд, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Разом із цим, необхідно виходити з того, що статтями 70, 72, 75-78 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинення іспитового строку. Зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань. Дійшовши висновку про можливість виправлення особи без реального відбування покарання та призначивши іспитовий строк при звільненні від його відбування, суд має керуватися виключно положеннями ст. 75 КК України, вмотивувавши своє рішення щодо цього (Постанова ВС ККС у справі № 755/3279/18 від 03.10.2019 року).

Отже, за наявності вказаних обставин, зважаючи на молодий вік обвинуваченого, вчинення ним хоча й тяжкого, але необережного злочину, враховуючи й те, що сама потерпіла не бажає суворої кари обвинуваченому - суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе у разі звільнення його від відбуття основного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України, і покладенням на нього на період іспитового строку обов`язків, передбачених ч.1 п.п.1, 2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України, як таке, що є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а арешт, накладений на речові докази, підлягає скасуванню.
Речовими доказами у кримінальному провадженні є гумова деталь чорного кольору та мотоцикл марки «Viper-Motor CDI» без реєстрації.
Суд враховує, що вказаний мотоцикл належить обвинуваченому зі слів останнього.
Так, згідно з вимогами п.1 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності, та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).

А згідно п.4 ч.9 ст.100 КПК України: майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.

Отже, речові докази гумова деталь чорного кольору підлягає знищенню, та мотоцикл марки «Viper-Motor CDI» без реєстрації підлягає конфіскації в дохід держави.
Процесуальні витрати в справі в сумі 1307,60 гривень за проведення судової експертизи СЕ-19/109/13/3-985ІТ/20 від 23.12.2020 підлягають відшкодуванню обвинуваченим в користь держави.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого вичерпав свою дію, в новий не обирався.
Цивільний позов потерпілою та її представником не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2022 року за сукупністю злочинів шляхом поглинення основного менш суворого покарання більш суворим основним покаранням остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Відповідно до вимог ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В силу ч.1 п.п.1, 2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи а також періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29.09.2020 року на речовий доказ мотоцикл марки «Viper-Motor CDI» без реєстрації скасувати.
Речові докази:

- гумову деталь чорного кольору знищити,
- мотоцикл марки «Viper-Motor CDI» без реєстрації конфіскувати в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (рахунок UА0009266, код доходу 24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК в Ів.-Фр.обл./Косів р-н/24060300, код отримувача 37951998) 1307,60 (одну тисячу триста сім) гривень 60 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку сторонам вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1