Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

02 серпня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000727 від 01 вересня 2020 року за апеляційною скаргою прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_7 , з відповідними доповненнями до апеляційної скарги, на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року
відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працює підсобним працівником КНП Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області «Рокитнянський центр первинної медико-санітарної допомоги», освіта середня, раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 31.08.2020 року, приблизно о 00 год. 16 хв., у темну пору доби, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3., пункту 10.1. пункту 11.3., Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в межах 290 км + 400 м автодороги Київ-Ковель-Ягодин, зі сторони м. Сарни Рівненської області в напрямку м. Київ, за межами населеного пункту, поблизу с. Страшево Сарненського району, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, перед зміною напрямку свого руху ліворуч, не переконався що це буде безпечним і не створить небезпек чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок свого психофізіологічного стану, а саме заснув, здійснив раптовий виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем HYUNDAI Terracan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що під керуванням ОСОБА_8 , котрий рухався в напрямку м. Сарни Рівненської області.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля HYUNDAI Terracan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, які викликали довготривалий розлад здоров`я.
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Державного бюджету 13729 грн. 80 коп. документально підтверджених процесуальних витрат.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, з відповідними доповненнями до апеляційної скарги, не оспорюючи доведеність участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та фактичні обставини кримінального провадження, покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що суд в порушення вимог ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 65 КК України призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., не застосувавши зазначені норми, чинні на момент ухвалення вироку.
Вказує, що судом невірно застосовано положення закону України про кримінальну відповідальність, які не підлягають застосуванню, а саме положення ч.1 ст. 286 КК України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 24.09.2008 року з відповідними змінами.
Вважає, що враховуючи те, що подія кримінального правопорушення мала місце 31 серпня 2020 року, суду слід застосувати положення ч.1 ст. 286 КК України відповідно до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, з відповідними змінами.
Просить вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу,обвинуваченого, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд здійснювався в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, відповідно, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, то на думку колегії суддів, вони є слушними та заслуговують на увагу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність втрачає чинність, поряд з іншими підставами, у разі, якщо він був скасований або змінений іншим законом про кримінальну відповідальність.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, який набрав чинності з 01.07.2020, змінено санкцію ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, в абзаці другому частини першої слова "від двохсот до п`ятисот" замінено словами "від трьох тисяч до п`яти тисяч", а слова "або без такого" виключено, тобто передбачено покарання, зокрема, у виді штрафу в розмірі від 3000 до 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Як встановлено колегією суддів, суд першої інстанції визначаючи покарання ОСОБА_6 , не врахував, що останній вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 31.08.2020 р., тобто після набрання чинності вказаним вище Законом України від 22.11.2018 р.

Тобто, на час вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення діяла санкція ч.1 ст. 286 КК України в редакції Закону України № 2617-VIIІ від 22.11.2018 року, яка не передбачала покарання, зокрема, у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що залишено поза увагою суду та призначено покарання обвинуваченому в порушення вимог ст. 65 КК України в редакції Закону України № 586-VI від 24.09.2008 року, який не підлягав застосуванню.

За наведеного, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції допустив неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосував закон, який не підлягає застосуванню, призначивши основне покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не застосувавши закон, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання з призначенням ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України в редакції Закону України № 2617-VIIІ від 22.11.2018 року у виді штрафу у мінімальному розмірі з врахуванням загальних засад призначення покарання.

При цьому колегія суддів враховує відповідно до положень ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину у вчиненому визнав повністю, позитивно характеризується за місцем проживання. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого відносяться щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому частиною санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, діючою на час вчинення діяння, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції не може залишатись чинним і підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК Українискасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3