Справа № 345/3165/21
Провадження № 11-кп/4808/119/22
Категорія ч.4 ст.187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жидачів Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 02.07.2018 Жидачівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, відповідно до ст.105 КК України звільнено від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру; 23.02.2021 Миколаївським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ст.104 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.186 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі;

-за ч.4 ст.187 КК України 8 (років) 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 - 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23.02.2021 й остаточно призначено покарання 9 (дев`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 11:10 годин 29.06.2021.

Зараховано ОСОБА_8 , відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.05.2021 по 24.05.2021 (включно) та з 29.06.2021 по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_10 2750 грн. матеріальної шкоди та 7000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення; відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) , із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Так, в нічний період часу з 29.04.2021 на 30.04.2021 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 перебував неподалік магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого являється фізична особа-підприємець ОСОБА_10 . В той час у ОСОБА_8 виник умисел на проникнення в цей магазин та таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття вікон зовнішніх та внутрішніх дверей, таємно проник в приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2 750 грн., які знаходились в шухлядах прилавку та належали фізичній особі-підприємцю ОСОБА_10 .. З викраденими грошовими коштами ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд.

21.05.2021 о 15:55 годин ОСОБА_8 , зайшов у приміщення магазину, що в АДРЕСА_3 , власником якого являється фізична особа-підприємець ОСОБА_10 , та побачив , що всередині знаходиться лише один продавець ОСОБА_11 . В цей час у нього виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, в цей момент ОСОБА_8 попросив продавця ОСОБА_11 продати йому вафлі, відволікаючи таким чином її увагу.

Після того, як продавець схилилася під прилавок, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством,небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та шкоди здоров`ю потерпілої та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні магазину, що в АДРЕСА_3 , наніс сильний цілеспрямований удар невстановленим досудовим розслідуванням тупим твердим предметом ззаду в тім`яну ділянку голови ОСОБА_11 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку, вдавленим уламковим переломом обох тім`яних кісток з ушкодженням верхнього сагітального синуса, забійною раною і підшкірною гематомою тім`яної ділянки голови і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, від якого вона впала на підлогу.

Розуміючи, що потерпіла позбавлена будь-якої можливості чинити опір, внаслідок спричинених ним неправомірних дій, ОСОБА_8 підійшов до прилавку магазину, відкрив шухляду, де знаходились грошові кошти в сумі 1500 грн., які належали фізичній особі-підприємцю ОСОБА_10 , незаконно заволодів ними та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вказаними коштами на власний розсуд.

Крім того, 28.06.2021 о 20.00 годин ОСОБА_8 спільно із знайомою ОСОБА_12 перебували неподалік будинку , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а саме на лавці біля міського фонтану . В той час у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_12 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, відкрито викрав з коліна ОСОБА_12 , яка в той час сиділа на лавці, мобільний телефон марки Samsung Galaxy A31, серійний номер SM-A315F/DS, модель SM-A315FZBUSEK, синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3848,00 грн. з сім-карткою НОМЕР_3 , вартістю 100 грн., чохол силіконовий до мобільного телефону марки Samsung вартістю 62 грн., захисне скло до смартфона Make Future Full Cover Sa вартістю 250 грн. та грошові кошти в сумі 100 грн., які знаходились під чохлом телефону.

З викраденими грошовими коштами та речами ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, направившись в напрямку магазину «Рукавичка», що на площі героїв в м.Калуш, розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_12 на загальну суму 4360 грн.

Не погодившись з вказаним вироком суду, адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, на строк не більше 5-ти років розбавлення волі.

Захисник вважає призначене ОСОБА_8 покарання у вигляді 9-ти років позбавлення волі за своєю суворістю не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не дав належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання, а саме, вчинення правопорушень у неповнолітньому віці. Судом не в повній мірі дано оцінку особливостям розвитку ОСОБА_8 , не враховано, що він виховувався в неповній сім`ї (тільки мамою та бабусею), а також те, що обвинувачений у своїх дитячо-юнацьких роках був залишений із своїми проблемами наодинці, без чоловічої підтримки, а відтак під негативним впливом оточуючих почав змінюватися в поведінці.

Крім того, судом не враховано висновок досудової доповіді органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, а також зазначено про середню ймовірність вчинення ним повторного правопорушення.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін;

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, заяв про розгляд апеляційних скарг за їхньою участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило. Неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 та її законний представник ОСОБА_13 подали до суду заяву про розгляд апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 без їхньої участі, проти задоволення апеляційної скарги не заперечують, претензій до ОСОБА_8 не мають.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за відсутності потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого апеляційним судом не перевіряються.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вказує на незаконність вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання і вважає його несправедливим через суворість.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами (ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 України) та особливо тяжким злочином (ч. 4 ст. 187 КК України), дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема суд врахував те, що на час вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_8 був неповнолітнім; на профілактичному обліку у СЮП не перебуває, виховується з матір`ю; у 2014 році знаходився на стаціонарному лікуванні в Прикарпатському обласному клінічному центрі психічного здоров`я, на даний час на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не знаходиться; не перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Калуської міської ради; раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, частково відшкодував завдані збитки; за місцем реєстрації характеризується позитивно. При цьому, суд взяв до уваги характеристику Войнилівського професійного ліцею, згідно якої, ОСОБА_14 проживає в неповній сім`ї. За час навчання відзначив себе, як учень, який невідповідально ставиться до навчання, до своїх обов`язків, не проявляє інтересу до обраної професії, до виробничого навчання. За характером досить різкий, емоційний і нестриманий, при розмові не вміє себе адекватно оцінювати , на відверте спілкування не готовий іти. Мама і бабуся відповідально ставляться до своїх обов`язків, але впливу щодо навчання на нього не мають. А також, з характеристики на ОСОБА_8 з ДУ «Івано-Франківська УВП (№12)» вбачається, що за час тримання в установі характеризується негативно, порушував режим тримання осіб, взятих під варту, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення.

Суд також прийняв до відома висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що досудова доповідь органу пробації враховується судом у сукупності з іншими даними, які характеризують особу обвинуваченого та дозволяє встановити, який саме захід примусу необхідно застосувати для досягнення мети покарання та виправлення засудженого.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення повторно, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання та визначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 4 ст. 187 КК України та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, конкретних обставин кримінального провадження, способу вчинення умисного корисливого злочину (ч.4 ст. 187 КК України), не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 4 ст. 187 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5