КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/366/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
при участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні, у апеляційному порядку, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 серпня 2022 року /у межах кримінального провадження № 0000134 від 02.07.2022/, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, не заміжньої, без утриманців, безробітної, зареєстрованої та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, строком дії до 15 жовтня 2022 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Стисло фабула підозри полягає у наступному.

Службові особи Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка протягом 2017-2021 років, зловживаючи службовим становищем, здійснювали безпідставне та незаконне нарахування заробітної плати працівникам університету, що завдало матеріальної шкоди Державі в особі університету.

ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за попередньою змовою, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи службовим становищем, з метою привласнення грошових коштів, внесли недостовірні відомості до офіційних документів, а саме до відомостей про перерахування заробітної плати та особових карток працівників ЦДПУ, в результаті чого, була нарахована та виплачена зайва заробітна плата, а саме: у період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року ОСОБА_7 177 149, 89 гривень, ОСОБА_10 220 667, 74 гривень, ОСОБА_11 95 886, 72 гривні, ОСОБА_12 59 823, 75 гривень; у період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року ОСОБА_7 543 678, 96 гривень, ОСОБА_10 574 888, 23 гривень, ОСОБА_11 342 549, 56 гривні, ОСОБА_12 73 450, 57 гривень; у період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року ОСОБА_7 1 592 550, 63 гривень, ОСОБА_10 1 513 199 гривень, ОСОБА_11 828 940, 77 гривні, ОСОБА_12 134 619, 32 гривень; у період з 01.01.2021 року по 31.07.2021 року ОСОБА_7 906 875 гривень, ОСОБА_10 923 302, 30 гривень, ОСОБА_11 612 796, 14 гривні, ОСОБА_12 115 858, 24 гривень.

Прикриттям вказаної незаконної діяльності займався на той час ректор ЦДПУ ОСОБА_13 , внаслідок чого зазначена схема мала змогу працювати латентно та внаслідок чого було здійснено привласнення Державних грошових коштів.

Слідчий у кримінальному провадженні звернувся до місцевого суду із клопотанням про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя постановив задовольнити частково означене клопотання та обрати стосовно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Своє рішення суд мотивував наступним.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення цілком доведена наданими матеріалами; враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, міру покарання, що може загрожувати підозрюваній у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого наразі кримінального правопорушення.
Встановлено наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Інших ризиків не встановлено.
Враховані й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
За вказаних обставин достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваної ОСОБА_7 та зможе запобігти наявним ризикам, слідчий суддя визнав домашній арешт.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів із визначенням застави.
Свої вимоги мотивує наступними доводами.
Слідчим суддею не враховано ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не враховано вагомість наявних доказів обґрунтованості підозри, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а лише характеристики особи підозрюваної.
Прокурор вважає наявними ризики переховування від досудового розслідування та суду, зважаючи на наявність у ОСОБА_7 зв`язків для виїзду за кордон, незаконного впливу на свідків з метою зміни показань у кримінальному провадженні, вчинення підозрюваною іншого злочину, зокрема, стосовно осіб, які надають показання проти підозрюваної.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку адвоката, який діє в інтересах підозрюваної, підозрювану, які заперечили апеляційну скаргу обвинувачення, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України: Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
У представлених матеріалах існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри): показання свідків, акти ревізії № 041103-20/2 від 29.11.2021 року, висновок судово-економічної експертизи № 220/2960-2968/22-27 від 19.07.2022 року, випивки по руху коштів по рахункам ряду банківських установ, інформація про проведені видатки ЦДПУ ім.. В. Винниченка з 01.01.2018 по 31.07.2021, речові докази тощо.
Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_7 , є тяжким умисним корисливим.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винуватою, - позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
При цьому, однак, оцінено й наявні у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Наявність всіх ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування не доведена, як і не доведено, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної можливе лише за умови застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Наразі не є доведеними належними доказами ризики того, що підозрювана ОСОБА_7 намагається або має намір незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Відсутні відповідні заяви чи скарги від учасників кримінального провадження.
Не доведений ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слід зауважити, досудове розслідування триває з 02 липня 2021 року, наразі проведено обшуки, виявлено та вилучено документи, проведено ревізії, судово-економічні експертизи, витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження інформацію з Держказначейства в Кіровоградській області, виявлено та долучено до матеріалів кримінального провадження речові докази.
Крім того, підозрювана ОСОБА_7 на даний час не працює у ЦДПУ ім.. В. Винниченка.
Відсутні об`єктивні дані про те, що підозрювана має намір вчинити інше кримінальне правопорушення. Протягом строку досудового розслідування вчинення нового кримінального правопорушення ОСОБА_7 не інкриміноване. Підозрювана не має кримінальної історії у минулому, до кримінальної відповідальності не притягалась. Тобто, схильність до протиправної поведінки не зафіксована.
Однак, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про те, що з наведеного прокурором переліку ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, має під собою підґрунтя тільки заявлений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваної ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання.
Допускається існування такого ризику з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.
Разом із тим, слід враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Підозрювана ОСОБА_7 , в цілому, позитивно характеризована, має постійне місце проживання, не працевлаштована, однак перебуває на обліку центру зайнятості, тож, має джерело доходу, не судима і не притягалась до кримінальної відповідальності.
Тобто, з огляду на зазначене, можливо стверджувати, що належна процесуальна поведінка підозрюваної ОСОБА_7 може бути забезпечена за умови застосування стосовно неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення уособлено не може стати підставою для застосування найтяжчого запобіжного заходу як тримання під вартою.
За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про те, що достатнім запобіжним заходом, таким, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної, зважаючи на встановлені ризики, є домашній арешт.
Покладення ж на підозрювану ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню наявних ризиків.
Відтак, колегія суддів не убачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, залишаючи її без змін як законну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 серпня 2022 року /у межах кримінального провадження № 0000134 від 02.07.2022/ про обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово до 15 жовтня 2022 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4