Справа № 461/4019/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/781/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 461/4019/22 щодо засудженого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2022 року ОСОБА_7 , засудженого вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року, звільнено від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, що перешкоджає відбуванню покарання. Визначено, що у разі одужання засудженого ОСОБА_7 він повинен бути направлений для відбування покарання, якщо не закінчився строк давності виконання обвинувального вироку, або будуть інші підстави для звільнення від покарання.
На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить таку скасувати та ухвалити нову, якою, відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення від покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2020 року у зв`язку із тяжкою хворобою.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 встановлено, що останній засуджений за особливо тяжкий злочин, раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі, до засудження та в період відбування покарання не працював, на запропонованих роботах з благоустрою установи працювати не бажає, адміністрацією установи не заохочувався, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення.
Водночас, відповідно до психологічної характеристики ОСОБА_7 , останньому рекомендовано посилений контроль за поведінкою та психічним станом з боку відповідних служб, так як можливі прояви ауто агресивної поведінки, потребує постійної корекції та контролю поведінки, оскільки є неврівноваженим, запальним та дратівливим.
Також, прокурор звертає увагу, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні у Львівській багатопрофільній лікарні (№ 19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області, де отримує симптоматичне лікування, яке здійснюється за державний рахунок, його стан здоров`я підтримується лікарями на належному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань, що спростовує твердження суду першої інстанції про неможливість адекватного лікування засудженого в умовах перебування в установі.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 28.09.1973 року Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання, і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто, у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в наказі Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 року №1348/5/572, де затверджений Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років. Вказаний вирок суду ухвалою Київського апеляційного суду від 11 травня 2021 року змінено в частині призначеного покарання, а саме: ОСОБА_7 призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі.
Тобто, станом на день розгляду заяви, засуджений відбув більшу частину строку призначеного йому покарання - сім років.
Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 має діагноз - рак висхідного відділу товстої кишки. T4NxM1, метастазування в печінку, IV стадія, IV клінічна група. Заключний діагноз ОСОБА_7 входить до п. 1 частини IV (Новоутворення) Переліку і є підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Колегія суддів не бере до уваги апеляційні доводи прокурора про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 підтримується лікарями на належному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань.
Як пояснив у суді першої інстанції представник Львівської багатопрофільної лікарні (№ 19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області завідувач онкологічного відділення ОСОБА_9 , внаслідок прогресування хвороби та відсутності необхідних ліків, подальше утримання засудженого ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі загрожує його життю. Засуджений захворів на тяжку хворобу і ця хвороба внаслідок прогресування перешкоджає йому відбувати покарання. Окрім цього, перебіг захворювання ускладнюється перенесеним інфарктом, а тому подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує життю засудженого ОСОБА_7 , а адміністрація Львівської багатопрофільної лікарні № 19 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» на даний час не може забезпечити належне лікування засудженого.
У цьому аспекті є неспроможними твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкий злочин, раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі, до засудження та в період відбування покарання не працював, на запропонованих роботах з благоустрою установи працювати не бажає, адміністрацією установи не заохочувався, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення, та такі колегією суддів до уваги не беруться.
Нормами частини 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 тяжкий, адекватне лікування в умовах установи отримати він не може, через свою хворобу втратив суспільну небезпечність, а тому останнього слід звільнити від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 серпня 2022 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3