ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/1670/22
Провадження № 1-кс/991/1687/22
У Х В А Л А

30 травня 2022 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , детектива ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Білінгових Систем» ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
в с т а н о в и в :

20.05.2022 до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ? ТОВ) «Центр Білінгових Систем» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
У клопотанні заявник прохає скасувати арешт майна, яке належить ТОВ «Центр Білінгових Систем», накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.01.2020 (справа № 991/671/19).

Обґрунтування клопотання
В обґрунтування клопотання представник власника майна зазначив, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000094 від 30.01.2019 ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2019 у справі № 757/21905/19-к задоволено клопотання прокурора про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі АРМА), для здійснення заходів з управління, з метою забезпечення збереження, в тому числі економічної вартості та заборони користування, піску річкового середньої та дрібної крупності, загальною вагою 2 589 200 (два мільйони п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч двісті) тонн, який перебуває на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.
Надалі службові особи АРМА здійснили реалізацію цього піску ТОВ «Центр Білінгових Систем» за цінами, які, на думку сторони обвинувачення, в декілька разів нижче ринкових. Реалізація піску відбулась на конкурсних засадах та оформлена договором купівлі-продажу активів № 20 від 04.07.2019.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 30.01.2020 (справа № 991/671/19) накладено арешт на зазначений вище пісок, яке за результатами торгів вже належав ТОВ «Центр Білінгових Систем».
Відповідно до вказаної ухвали, підставами для арешту піску стали три обставини:
-продаж його службовими особами АРМА за умов невизначення безпосередньо в ухвалі суду шляху (способу) управління цим активом;
-продаж цього активу за заниженою вартістю;
-перебування цього активу у статусі речового доказу.
Використовуючи мотивацію, викладену в ухвалі від 30.01.2020, ТОВ «Центр Білінгових Систем» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до АРМА про визнання недійсним договору купівлі-продажу активів № 20 від 04.07.2019.
Позовну заяву мотивовано тим, що службові особи АРМА ввели ТОВ «Центр Білінгових Систем» в оману щодо наявності повноважень на розпорядження зазначеними активами та реальної їх ціни.
Однак, рішенням Господарського суду м. Києва від 17.03.2020 у справі № 910/15715/19, залишеним без змін постановами апеляційної та касаційної інстанції від 09.09.2021 та 16.12.2021 відповідно, у позові відмовлено та встановлено, що службові особи АРМА при продажу цих активів діяли у межах повноважень, наданих їм законом, а самі активи пройшли належну процедуру оцінки.
Таким чином, на думку заявника, вказані рішення констатували законність укладення між АРМА та ТОВ «Центр Білінгових Систем» договору купівлі-продажу активів та спростували заниження їхньої вартості під час реалізації. Також адвокат ОСОБА_3 зазначає, що на підставі вказаних судових рішень можна дійти висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, а відтак арештоване майно не може бути речовим доказом.
Також, ухвала слідчого судді, якою накладено арешт на пісок річковий, не містить переліку ідентифікуючих ознак майна, на яке накладено арешт, окрім зазначення території, на якій воно розташовується. За таких обставин, на думку заявника, ухвала про арешт майна не відповідає вимогам КПК України.
Окрім цього, заявник зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже понад 2 роки та 9 місяців без повідомлення жодній особі про підозру, що явно виходить за межі розумного строку. Таким чином, на думку ініціатора звернення, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчився.

Позиція та доводи учасників судового провадження
В судовому засіданні представник ТОВ «Центр Білінгових Систем» ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Детектив та прокурор проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши про відсутність підстав для скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки вилучене майно визнано речовим доказом. Також вказали, що постановою від 18.01.2022 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000639 від 11.05.2019 та № 0000711 від 13.08.2019 об`єднанні в одне провадження, строк досудового розслідування у якому продовжено до 11.11.2022.
Додатково прокурор зазначив, що органом досудового розслідування перевіряється версія того, що службові особи ТОВ «Центр Білінгових Систем» були обізнані про неправомірність відчуження зазначеного річкового піску, тому згадане майно може бути об`єктом спеціальної конфіскації.

Правове обґрунтування
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, а саме: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обставини, встановлені слідчим суддею
З матеріалів справи вбачається, що детективами Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000711 від 13.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.
За версією органів слідства, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000094 від 30.01.2019 ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2019 у справі № 757/21905/19-к задоволено клопотання прокурора про передачу АРМА, для здійснення заходів з управління, з метою забезпечення збереження, в тому числі економічної вартості та заборони користування, піску річкового середньої та дрібної крупності, загальною вагою 2 589 200 (два мільйони п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч двісті) тонн, який перебуває на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.
Проте службові особи АРМА, використовуючи службові повноваження та можливості впливу на процес організації та реалізації наявних у розпорядженні активів, із залученням службових осіб ДП «Сетам» та інших фізичних та юридичних осіб, здійснили реалізацію річкового піску в інтересах ТОВ «Центр Білінгових Систем» (код ЄДРПОУ 39993539), за цінами в декілька разів нижче ринкових.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 30.01.2020 (справа № 991/671/19), в межах кримінального провадження № 0000711 від 13.08.2019, накладено арешт на майно, яке належить ТОВ «Центр Білінгових Систем», а саме пісок річковий середньої та дрібної крупності, який перебуває на земельних ділянках:
:04:005:0010, :04:005:0058, :04:005:0063,
:04:005:0054, :04:005:0059, :04:005:0406,
:04:005:0403, :04:005:0330, :04:005:0060,
:04:005:0056, :04:005:0057, :04:005:0405,
:04:005:0402, :04:005:0331, :04:005:0055,
:04:005:0052, :04:005:0061, :04:005:0404,
:04:005:0401, :04:005:0333, :04:005:0339,
:04:005:0340 та у межах кадастрового кварталу :04:005, які розташовані на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 9).
З вказаної ухвали вбачається, що 05.09.2019 постановою детектива НАБУ вищевказаний річковий пісок визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000766 від 27.08.2019. Надалі 06.09.2019 кримінальне провадження № 0000766 приєднано до кримінального провадження № 0000711 від 13.08.2019. Відтак, підставою для накладення арешту стала відповідність майна критерію, визначеному ст. 98 КПК України, та необхідність забезпечення збереження його як речового доказу.
09.02.2021 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000711 від 13.08.2019 продовжено до 13.08.2021 (а.с. 77).
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.08.2021 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000711 від 13.08.2019 продовжено до 13.02.2022 (а.с. 83).
Постановою прокурора шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 від 18.01.2022 матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000639 від 11.05.2019 та № 0000711 від 13.08.2019 об`єднанні в одне провадження (а.с. 75).
08.11.2021 слідчий суддя Вищого антикорупційного суду постановив ухвалу, якою строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000639 від 11.05.2019 продовжено до 11.11.2022 включно (а.с. 90).

Оцінка та висновки слідчого судді
У відповідності до п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зазначені положення узгоджуються з практикою Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція). Адже, в п. 195 рішення у справі «Узан та інші проти Туреччини» ЄСПЛ, оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, зробив висновок, що, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: (1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, (2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, (3) має забезпечуватися справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами. Крім того, в п. 203 рішення у наведеній справі ЄСПЛ, аналізуючи питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, щоб втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби. Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли наявний значний суспільний інтерес на здійснення такого втручання в право людини, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.
Враховуючи цілі та завдання органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000711 від 13.08.2019, досягнення його дієвості інакше, як через застосування арешту майна, не вбачається можливим.
На противагу цьому, клопотання представника ТОВ «Центр Білінгових Систем» ОСОБА_3 не підкріплено доводами та доказами, які б давали можливість слідчому судді дійти обґрунтованого висновку про наявність обставин, обумовлених у ст. 174 КПК України, для скасування арешту майна.
Зокрема, обґрунтовуючи вимоги клопотання, представник ОСОБА_3 посилається на рішення господарських суддів, які, на його думку, підтверджують наявність повноважень у АРМА на розпорядження зазначеними активами, спростовують заниження їхньої вартості під час реалізації та встановлюють відсутність складу злочину в діянні, яке розслідується НАБУ (а.с. 14, 22, 35).

Однак, відповідно до ст. 90 КПК України преюдиціальне значення для суду має лише рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу приписів ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» під час розгляду справ суди мають застосовувати у якості джерела права положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини.

Із наведених норм вбачається, що викладенні в судових рішеннях правові висновки, на які посилається адвокат ОСОБА_3 , не можуть бути враховані, оскільки за змістом ст. 90 КПК України вони не мають преюдиційного значення під час розгляду даної справи.

Слідчий суддя також відхиляє доводи заявника про те, що в ухвалі відсутній перелік ідентифікуючих ознак майна, на яке накладено арешт, оскільки ухвала містить і найменування власника піску річкового, на який накладено арешт, і конкретні земельні ділянки, на яких він розташовується, а також фракцію та об`єм цього майна.
Крім того, як встановлено в судовому засіданні, постановою прокурора від 18.01.2022 матеріали досудових розслідувань у кримінальних проваджень № 0000639 від 11.05.2019 та № 0000711 від 13.08.2019 об`єднанні в одне провадження, строк досудового розслідування у якому продовжено до 11.11.2022, тому твердження представника майна про закінчення цього строку є неспроможними.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні на час розгляду клопотання не закінчено, а тому, на переконання слідчого судді, скасування заходу забезпечення може призвести до втрати речового доказу, що в свою чергу зашкодить меті кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що ініціатором звернення не доведено того, що арешт накладено необґрунтовано, тому у задоволенні клопотання про скасування арешту майна необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170?174 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Білінгових Систем» ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1