Справа № 756/7506/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2038/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гребінка, Полтавської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку 2021 року народження, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та на підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки, а саме: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи. Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. та на користь держави 21 027 грн. в рахунок процесуальних витрат, з ПАТ «СК» Українська страхова група» на користь потерпілої ОСОБА_10 102 415 (сто дві тисячі чотириста п`ятнадцять) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вироком вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 08.12.2018, приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Скляренко у місті Києві в напрямку вул. Куренівська, розташовуючись в другій (середній) смузі (з трьох наявних в його напрямку руху), наближаючись до перехрестя вказаних вулиць.

В цей час, на перехресті вул. Скляренко та вул. Куренівська здійснювалось оформлення матеріалів адміністративного правопорушення - дорожньо-транспортної події, за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , яка перебувала на місці пригоди та знаходилась біля транспортних засобів.

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_7 , виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до перехрестя вказаних вулиць, маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити попереду себе нерухомі транспортні засоби, які розташовувались в середній і крайній лівій смугах та були огороджені конусоподібними фішками із світлоповертаючими елементами (у зв`язку з оформленням адміністративних матеріалів дорожньо-транспортної пригоди), а також автомобіль «Mercedes- Benz Vario», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв в середній смузі з увімкненим аварійним світловим сигналом, усвідомлюючи, що організація дорожнього руху на даній ділянці проїзної частини вул. Скляренка змінена та проїзд можливий лише через крайню праву смугу, будучи зобов`язаним обрати безпечну швидкість руху з урахуванням дорожніх умов (які виражались у наявності дощу, мокрої проїзної частини та темного часу доби), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що його дії будуть безпечними і не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та навпроти будинку № 2 «б» по вулиці Куренівській у місті Києві змінив напрямок руху керованого ним автомобіля, виїхав в крайню ліву смугу, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 спричинивши останній тілесні ушкодження, з якими вона була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

Встановлено, що при зверненні за медичною допомогою 08.12.2018, о 23 годині 40 хвилин, у ОСОБА_10 мали місце такі тілесні ушкодження: а) закритої черепно-мозкової травма у вигляді струсу головного мозку, перелому правої виличної кістки, саден лобної ділянки голови; б) закритої травма грудної клітки у вигляді перелому середньої третини правої ключиці, саден грудної клітки зліва; в) закритої травми хребта у вигляді перелому правого поперечного відростка п`ятого поперекового хребця; г) закрита травма живота та тазу у вигляді переломів бокової маси крижі справа, правої сідничної кістки, саден лівого фланку живота; д) закрита травма правого колінного суглобу у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки, крововиливу в кістковий мозок проксимальних виростків великогомілкової кістки, розриву заднього рогу медіального меніску.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету(тів), утворились 08.12.2018 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом).

Таким чином, між подіями транспортної травми від 08.12.2018 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_10 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

У ОСОБА_10 мають місце наслідки перенесеної 08.12.2018 черепно-мозкової травми, а саме такої її складової як перелом правої виличної кістки, у вигляді нейропатії гілок лицевого, окорухового та відвідного нервів праворуч з легким правобічним прозопарезом, легким птозом правої повіки та окоруховими порушеннями.

Вказані зміни в ділянці обличчя мають незворотній характер, так як вони, з моменту отримання вказаної травми під дією не хірургічних методів лікування самостійно не усунулись, проведення оперативного втручання в даному випадку також може не призвести до повного їх усунення.

Таким чином, закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 , отримана 08.12.2018, що призвела до непоправного знівечення обличчя, за своїми наслідками є невиправною, та за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України та настання наслідків, у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , перебувають у прямому причинному зв`язку.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у звязку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через мякість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що застосовуючи до обвинуваченого норми ст. 75 КК України судом не враховано, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення законодавчих приписів обвинуваченим, не враховано тяжкість тілесних ушкоджень, завданих потерпілій, яка перенесла багато складних хірургічних операцій, втратила престижну роботу, позбавлена можливості вести звичне для неї до ДТП життя. Вказує, що судом не було враховано, що обвинувачений свою вину не визнав, щиро не покаявся, жодних збитків потерпілій не відшкодував, а тому вважає, що відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповноту судового розгляду, оскільки вважає, що стороною обвинувачення не було надано доказів, якими встановлювався момент виникнення небезпеки для руху для обвинуваченого, що має важливе значення для встановлення істини при розгляді справи, сторону захисту було позбавлено можливості допитати в повному обсязі експерта, який проводив автотехнічну експертизу, та безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення додаткового слідчого експерименту із обвинуваченим з метою встановлення нових вихідних даних для автотехнічної експертизи. Також звертає увагу на те, що слідчий експеримент на досудовому розслідуванні з участю ОСОБА_7 провадився без участі захисника.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу органу державного обвинувачення та заперечили проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за обставин, викладених у вироку, стверджується доказами, що містяться у:

-показаннях обвинуваченого, який підтвердив, що для об`їзду перешкоди у вигляді стоячого автомобіля з аварійною сигналізацією різко повернув ліворуч та здійснив наїзд на потерпілу;
-показаннях потерпілої про те, що після зіткнення її автомобіля з вантажним транспортним засобом, поліція приїхала на оформлення ДТП, організувала рух інших транспортних засобів в об`їзд місця події, а вона здійснювала фотофіксацію пригоди, а в подальшому нічого не пам`ятає, оскільки на неї був здійснений наїзд і вона втратила свідомість;
- показаннях свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які у складі екіпажу патрульної поліції здійснили виїзд на дорожньо-транспортну подію, місце пригоди огородили конусами, організували рух для об їзду місця події крайньою правою смугою руху на автодорозі та, перебуваючи у патрульному автомобілі, оформляли процесуальні документи і почули звук зіткнення, після чого виявили, що автомобіль «Шевроле» здійснив наїзд на жінку, проїхав зустрічні смуги руху на зіткнувся з будівлею;
-показаннях свідка ОСОБА_13 , яка під час події перебувала на пасажирському сидінні у автомобілі «Шевроле», попереду побачила жовті маячки та на невеликій відстані жінку, яка вийшла на подвійну суцільну лінію, фіксуючи щось на телефон, крикнула водію, що він зупинився, та закрила руками очі. Оговтавшись, вона вийшла з автомобіля і побачила на проїзній частині жінку без свідомості, до якої підбіг обвинувачений;
- протоколі огляду місця події із схемою ДТП, у яких зафіксовані положення автомобіля «Шевроле» з механічними пошкодженнями після наїзду на потерпілу , конусні фішки,знак «оформлення ДТП» та транспортні засоби, подія зіткнення яких процесуально оформлялася поліцейськими;
- протоколі огляд відеозапису та відеозаписі події з камери спостереження, з яких вбачається, що автомобіль «Шевроле» виїхав з крайньої лівої смуги у стані заносу через зустрічні смуги руху;
- протоколі проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_7 , який зазначав, що розміщення транспортних засобів, щодо яких оформлювалися матеріали ДТП, та рух пішохода, яка з`явилася перед керованим ним автомобілем, пересікаючи траєкторію руху з права наліво;
- протоколі проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 , яка здійснювала фіксацію ДТП з її автомобілем та направлялась до ділянки автодороги з автомобілем аварійної служби, після чого нічого не пам`ятає;
- висновках судово-медичної експертизи про характер та ступінь тяжкості отриманих потерпілою ОСОБА_10 тілесних ушкоджень;
- висновку автотехнічної експертизи від 06.04.2020 року про те, що причиною виникнення ДТП є невідповідність дій водія автомобіля «Шевроле» вимогам Правил дорожнього руху;
- показаннях експерта автотехніка ОСОБА_14 , яка підтвердила висновок експертизи про те, що водій «Шевроле ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог ПДР, зокрема п.10.1.

Сукупності доказів по справі суд надав належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів встановлення моменту виникнення небезпеки для руху обвинуваченого є безпідставними, оскільки із дослідженого при апеляційному розгляді протоколу слідчого експерименту з обвинуваченим (т.2 а.60) було встановлено, що останній вказував, що з місця водія поблизу електроопори №3 пішохода видно на відстані 90,1 м, а від моменту виїзду на ліву смугу руху поблизу електроопори №2 видимість пішохода склала 50,73 м.

В подальшому такі вихідні дані як видимість елементів дороги з робочого місця водія , що складає близько 50 м., були використані експертом при виконанні автотехнічного дослідження, результати якого відображені у висновку від 06.04.2020 року.

Також не можуть бути визнати слушними доводи апеляційної скарги захисника про визнання недопустимими доказів, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту із ОСОБА_7 від 27.12.2019, внаслідок його проведення без участі захисника.

Так, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру 02.06.2020 року і з того часу у нього як підозрюваного виникло право на користування правовою допомогою захисника, а слідчий експеримент 27.12.2019 року провадився з ним як зі свідком. Даних про реалізацію ОСОБА_7 як свідком свого права на користування правовою допомогою адвоката, передбаченого п.2 ч.1 ст.66 КПК України, матеріали кримінального провадження не містять.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового слідства є також неспроможними, оскільки в судовому засіданні стороні захисту була надана можливість допитати експерта, яка була реалізована у повному обсязі, а також судом розглянуто у межах повноважень клопотання захисника про надання доручення органу досудового розслідування на проведення додаткового слідчого експерименту з ОСОБА_7 , яке обґрунтовано було залишено без задоволення.

Покарання ОСОБА_7 визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням інституту звільнення від його відбування з випробуванням у зв`язку з неврахуванням певних обставин кримінального провадження, на матеріалах справи не ґрунтуються.

Так, при призначенні покарання судом враховано відсутність як пом`якшуючих , так і обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, позитивні дані про його особу, наявність на утриманні дитини 2021 року народження, характер вчиненого, що характеризується необережною формою вини, невідворотність наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення для потерпілої. Також судом враховані такі обставини як невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та відсутність дійового каяття.

Судом обґрунтовано рішення про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України та, на думку колегії суддів, висновок про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства є вірним.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення, а
вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: