Справа № 442/8963/21
Провадження № 1-кс/442/814/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2022 року

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :
07 червня 2022 року до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшло клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна, згідно якого просить скасувати арешт майна, накладений згідно ухвали від 06.12.2021р. по справі №442/8963/21 ( 1-кс/1917/2021 ).

В клопотанні посилається на те, що прокурор Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в межах кримінального провадження №0000625, внесеного до ЄРДР 19.08.2021 року, за ознаками кримінальною : порушення, передбаченого ст. 170, ч. 2 ст. 171, ст. 314, ч. 1 ст. 345-1, ст. 348-1 КК Варани, з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судці Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 від 06.12.2021 року вищевказане клопотання прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_5 задоволено та накладено арешт на:

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі GTS 3530, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Nokia» моделі ТА 1235 ІМЕI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 ;

-ноутбук марки «ACER» NX1AEU13400, SNID: НОМЕР_5 ; стартовий пакет та сім скетч карт: НОМЕР_6 з номером телефону НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з номером телефону НОМЕР_9 , НОМЕР_10 з номером телефону НОМЕР_11 , НОМЕР_12 з серійним номером сім-карти НОМЕР_13 : НОМЕР_14 , НОМЕР_15 з номером телефону НОМЕР_16 , НОМЕР_17 з номером телефону НОМЕР_18 , НОМЕР_19 з номером телефону НОМЕР_20 , сім-карта № НОМЕР_21 .

Вважає, що в подальшому застосуванні арешту на вищевказане майно відпала потреба, а тому у нього виникла необхідність звернутися до суду. Просить клопотання задоволити.

В судове засідання учасники провадження не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття учасника провадження в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали, подані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.12.2021р. було накладено арешт на наступне майно:

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі GTS 3530, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Nokia» моделі ТА 1235 ІМЕI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 ;

-ноутбук марки «ACER» NX1AEU13400, SNID: НОМЕР_5 ; стартовий пакет та сім скетч карт: НОМЕР_6 з номером телефону НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з номером телефону НОМЕР_9 , НОМЕР_10 з номером телефону НОМЕР_11 , НОМЕР_12 з серійним номером сім-карти НОМЕР_13 : НОМЕР_14 , НОМЕР_15 з номером телефону НОМЕР_16 , НОМЕР_17 з номером телефону НОМЕР_18 , НОМЕР_19 з номером телефону НОМЕР_20 , сім-карта № НОМЕР_21 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, зо в подальшому застосуванні цього заходу підпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підставами ж для скасування арешту майна законодавець визначив: 1) необґрунтованість накладення арешту; 2) відсутність потреби у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В силу ст.41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
В ухвалі слідчого судді від 28.07.2021 року зазначено, що прокурором доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вилучені відповідно до протоколу обшуку від 07.07.2021 предмети, речі та грошові кошти, які зазначені в клопотанні прокурором, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України (а.с.28-41).
Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно Листа N223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», у п.13 якого зазначене наступне: «розгляд питання щодо скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, здійснюється у порядку, передбаченому статтею 174 КПК. Слідчий суддя скасовує цей захід забезпечення лише у випадку надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи : 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п. 9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.

Аналізуючи подані докази по справі, суд не вбачає підстави для задоволення клопотання, оскільки представником ОСОБА_3 ОСОБА_4 не долучено жодних письмових доказів, що підтверджують факт, що в подальшому застосуванні заходу накладення арешту на майно, минула потреба.

Крім того, судом враховано той факт, що з Дрогобицької окружної прокуратури поступив лист за №8601/22-вх від 16.06.2022р., в якому зазначено, що об`єктах дослідження 13.06.2022р. слідчим слідчої групи старшим слідчим в ОВС криміналістом відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 призначено комп`ютерно-технічну експертизу, відтак клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає, отже клопотання про скасування арешту з вказаних речей на теперішній час є передчасним та задоволенню не підлягає, а відтак приходить до переконання, що особою, яка звернулася із клопотанням, не доведено підстави для скасування арешту майна, які зазначені у ст.174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1