справа № 208/1735/22
№ провадження 1-кс/208/403/22
УХВАЛА
Іменем України

31 березня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України в межах кримінального провадження № 0000199 від 30.03.2022 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської обл., громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимої, --

встановив:
Слідчий звернулась до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що у період часу з 15.00 год. до 16.00 год. 28.03.2022 раніше знайомі між собою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проходили біля буд. АДРЕСА_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 . В цей момент у них виник спільний протиправний умисел, спрямований на проникнення до вказаного будинку та таємне викрадення звідти чужого майна. З метою реалізації свого протиправного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вступили у попередню змову. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 через хвіртку зайшли на територію зазначеного домоволодіння, після чого через незачинені двері проникли до будинку. В подальшому ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 зайшли до однієї з кімнат, де з чоловічої барсетки, діючи повторно, викрали належні потерпілому ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 500,00 грн., та утримуючи викрадене майно при собі, залишили місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, у період часу з 15.00 год. до 16.00 год. 28.03.2022 ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 , незаконно проникнувши до буд. АДРЕСА_3 , зайшли до однієї з кімнат вказаного будинку, де у чоловічій барсетці знайшли платіжні банківські картки, випущені на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , які відносяться до офіційних документів. В подальшому, вступивши у попередню змову з метою викрадення офіційних документів, реалізовуючи свій протиправний умисел, пересвідчившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, викрали з чоловічої барсетки випущені на ім`я потерпілого ОСОБА_8 платіжні банківські картки ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк», а також платіжну банківську картку АТ «А-Банк»

№ НОМЕР_1 , та утримуючи викрадене майно при собі, залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, у період часу з 16.32 год. до 17.29 год. 28.03.2022, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 , вирішили за допомогою раніше викраденої платіжної банківської картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , випущеної на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , заволодіти грошовими коштами останнього, вступивши для цього у попередню змову.

Реалізуючи свій спільний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів потерпілого ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вони діють в умовах воєнного стану, введеного, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , повторно, 28.03.2022 в період часу з 16.32 год. до 17.29 год. за допомогою раніше викраденої платіжної банківської картки АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 таємно викрали грошові кошти потерпілого ОСОБА_8 на загальну суму 5022 грн 40 коп. шляхом розрахунку за купівлю товарів у закладах торгівлі з використанням терміналів оплати, а саме: в магазині «Конфіскат» за адресою: пр. Свободи, 53, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл., в магазині «Київстар» за адресою: пр. Свободи, 55, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл., магазині «Продукти-145» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» за адресою: пр. Свободи, 86, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл. Розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 5022 грн 40 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просила застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив, що повідомлена підозра є підтвердженою зібраними доказами у їх сукупності. Враховуючи підстави, зазначені у ст. 194 КПК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважала, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.
У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримала з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, наголосила на обґрунтованості підозри та клопотання щодо обрання саме тримання під вартою, як запобіжного заходу відносно підозрюваної.
Підозрювана у судовому засіданні пояснила, що гаманець с грошима та банківськими картками взяла ОСОБА_7 , а вона особисто нічого не крала. Просила застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що не має наміру переховуватись від слідства або скоювати інші кримінальні правопорушення.
Захисник підозрюваної зазначила, що ризики, зазначені слідчим та прокурором, є не доведеними, оскільки підозрювана не має наміру переховуватись, має п`ятеро неповнолітніх дітей, раніше не судима. а тому просила застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено судом, 31.03.2022 року складено та повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України.
Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого, свідків та іншими зібраними доказами в їх сукупності.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .
Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.
При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваної, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, як позбавлення волі на строк до восьми років; що ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:
1.Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду:
Підозрювана ОСОБА_5 не має міцних сталих соціальних зв`язків, не має визначеного місця мешкання, не працевлаштована, вчинила злочин, що вказує на те, що вона не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, існує ризик того, що вона у подальшому не буде дотримуватись покладених на неї обов`язків та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинений нею злочин.

2.Вчините інше кримінальне правопорушення майнової спрямованості:
Підозрювана ОСОБА_5 не маючи постійного місця роботи та заробітку, постійного місця мешкання, не має міцних сталих соціальних зв`язків, що вказує на те, що вона й у подальшому буде вчинювати кримінальні правопорушення майнової спрямованості.

3.Незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Підозрювана може мати можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрювана ОСОБА_5 , у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваною передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.
Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваною нових кримінальних правопорушень.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Щодо посилання підозрюваного на необґрунтованість підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.
Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.
За таких обставин, враховуючи майновий стан підозрюваної та встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, те, що підозрювана неодноразово раніше судима за вчинення злочинів майнової спрямованості, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн., яку підозрювана має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнена з-під варти та на неї можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати в межах кримінального провадження № 0000199 від 30.03.2022 року до підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28 травня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює грошовій сумі розміром 198 480 грн (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят гривень).

У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на неї наступні зобов`язання, які вона повинна буде виконувати строком до 28 травня 2022 року включно:

- з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає Дніпропетровська обл., м. Кам`янське без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1