справа № 208/1161/22
№ провадження 1-кс/208/798/22
УХВАЛА
Іменем України

18 липня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000118 від 11.02.2022 року за ч. 1 ст. 203-2 КК України,

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором вказаним клопотанням, просив накласти арешт на рухоме майно, яке було вилучено 14.07.2022 року під час проведення огляду гральної зали, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання та досудового розслідування вбачається, що 11.02.2022 до ЧЧ Кам`янського РУП надійшов матеріал від ВКП Кам`янського РУП про те, що на території м. Кам`янське та Кам`янського району, невстановленою особою, організовано та проводяться азартні ігри без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення аза-ртних ігор, що видається відповідно до закону, а також функціонують заклади з метою надання доступу до азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет.

11.02.2022 відомості за даним фактом в порядку ст. 214 КПК України внесено СВ ВП №1 Кам`янського РУП до ЄРДР за № 0000118 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203-2 КК України.

Старшим слідчим СВ ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_3 , 14.07.2022 року, у період часу із 17.17 по 17.58 годин, на підставі ухвали слідчого судді, було проведено обшук приміщення ігрової зали, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

-7 моніторів (інв. номери відсутні); 5 комп`ютерних мишок (інв. номери відсутні); 4 свічі (інв. номери відсутній); 1 роутер; 1 відеореєстратор (інв. номери відсутній); -8 комп`ютерних дротів (інв. номери відсутній); 2 аркуши із чорновими записами; 5 комп`ютерних столів; 5 стільців; 9 системних блоків (інв. номери відсутній).
Вищеперелічені речові докази упаковані у поліетиленові пакети та опечатані паперовими бірками та 14.07.2022 року визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.
На думку слідчого, необхідність арешту майна зумовлюється з метою збереження речових доказів по даному кримінальному провадженню, які виступають засобом та предметом вчинення кримінального правопорушення зі сторони винної особи. Незастосування такого заходу як арешт майна може привести до втрати майна, що може перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у його мотивувальній частині, просив задовольнити.
ОСОБА_4 суду пояснила, що працює за даною адресою, кому належить вилучене майно, їй не відомо.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
П. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що предмети клопотання мають ознаки знаряддя вчинення злочину та є наявним ризик їх знищення, перетворення та відчуження, тому клопотання слідчого є обґрунтованим.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Клопотання слідчого відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде застосувати арешт майна, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись викладеним та ст. 9, 98, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно:

-7 моніторів (інв. номери відсутні); 5 комп`ютерних мишок (інв. номери відсутні); 4 свічі (інв. номери відсутній); 1 роутер; 1 відеореєстратор (інв. номери відсутній); -8 комп`ютерних дротів (інв. номери відсутній); 2 аркуши із чорновими записами; 5 комп`ютерних столів; 5 стільців; 9 системних блоків (інв. номери відсутній),

яке було вилучено до ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, з метою збереження речових доказів шляхом заборони їх відчуження, з позбавленням права користування та розпорядження.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1