Справа №760/5320/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2393/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

5 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченої ОСОБА_7 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 з доповненнями на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта, призначено судовий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, відмовлено в задоволенні заяви про визначення територіальної підсудності та клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченої, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задоволено частково, продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за № 0000094 від 21.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта, призначено судовий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, відмовлено в задоволенні заяви про визначення територіальної підсудності та клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченої, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задоволено частково, продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу, та постановити нову ухвалу, якою направити обвинувальний акт до Шевченківського районного суду для розгляду по суті та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, постановленою з грубим порушенням вимог міжнародного права та чинного національного законодавства. Вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України. Також вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив їй у задоволенні клопотання про визначення територіальної підсудності, оскільки, відповідно до вимог КПК України, у разі незгоди обвинуваченого із з територіальною підсудністю, обвинувальний акт направляється до суду апеляційної інстанції для вирішення питання територіальної підсудності. Крім того, обвинувачена вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив клопотання прокурора та продовжив їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Вважає, що відповідно до вимог КПК України, після завершення досудового слідства та передачі обвинувального акта до суду, суд обирає запобіжний захід на підставі поданого обвинувального акта, а не продовжує раніше застосований запобіжний захід. Також вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а прокурором не надано жодних конкретних доказів щодо підтвердження їх існування. Вважає, що суд першої інстанції не надав правову оцінку доводам та обставинам вказаним у клопотанні про обрання їй запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Зазначає, що судом не враховано її вік та стан здоров`я, зокрема те, що вона має хронічні захворювання серця, щитовидної залози та гіпертонії. Вважає, що в порушення вимог КПК України, суд першої інстанції упереджено та безпідставно надав правову оцінку пред`явленому їй обвинуваченню. Також вважає, що посилання суду на тяжкість покарання свідчить про те, що суд вже зробив висновки, що нею скоєно злочин, що є, на її думку, грубим порушенням вимог КПК України. Обвинувачена в апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції врахувати те, що вона ніколи не притягувалась ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, раніше не судима, жінка похилого віку та пенсіонер.
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу, та постановити нову ухвалу, якою направити обвинувальний акт до Шевченківського районного суду для розгляду по суті та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні. Зазначає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , суддя належним чином не дослідив матеріали кримінального провадження та не перевірив наявність доказів, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Заслухавши думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченої та її захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченої та захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченої, характер та тяжкість злочину, який їй інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченої, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного їй запобіжного заходу.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» де зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачена ніколи не притягувалась ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, раніше не судима, самі по собі не можуть слугувати підтвердженням її належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Посилання обвинуваченої та захисника в апеляційних скаргах щодо наявності хронічних захворювань у обвинуваченої ОСОБА_7 , також не можуть свідчити про зменшення встановлених судом ризиків чи можливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не унеможливлює застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи апеляційних скарг, про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України не беруться до уваги колегією суддів, оскільки ці питання, за наявності для цього відповідних підстав, підлягають з`ясуванню та перевірці в суді першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті, і не є підставою для звільнення ОСОБА_7 з-під варти, а також виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
На думку колегії суддів, обставини, які зазначені обвинуваченою та захисником в апеляційних скаргах, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції обвинуваченою та її захисником не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акта, призначено судовий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, відмовлено в задоволенні заяви про визначення територіальної підсудності та клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченої, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задоволено частково, продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя