Справа №:755/4645/22
Провадження №: 1-кс/755/939/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001327 від 07.06.2022 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001327 від 07.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про арешт майна.
Клопотанням обґрунтоване тим, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, під процесуальним керівництвом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, здійснює досудове розслідування кримінального провадження за №0001327, у ході якого встановлено, що 07.06.2022 приблизно о 11:50 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, одна з яких особа, представилась лікарем, під приводом того, що рідні перебувають в лікарні та потребують коштів на лікування, зловживаючи довірою, скориставшись похилим віком потерпілого, заволодів грошовими коштами в розмірі 200 доларів США, 300 євро та 61000 гривень, які належать ОСОБА_5 , 1934 р.н.
У ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно кв. АДРЕСА_3 зареєстрована на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .
Так, 07.06.2022 року старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , в присутності дружини ОСОБА_8 ОСОБА_9 , що є також користувачем приміщення та понятих, було проведено обшук приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
У ході обшуку було виявлено та вилучено: два квитки на потяг № 163 сполученням Харків-Київ від 05.06.2022 року на ім`я, які поміщено до сейф-пакету № KIV2149997; чоловіча кепка чорного кольору з емблемою у виді букви «Т», яку поміщено до сейф-пакету № NPU1411914; мобільний телефон марки «Redmi 9A» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , з мобільними номерами « НОМЕР_3 » НОМЕР_4 та «Київстар» НОМЕР_5 , який поміщено до сейф-пакету № KIV2150003.
У судове засідання учасники кримінального провадження не з?явилися, слідчий просив клопотання задовольнити у його відсутність.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно норми ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Відповідно до ч.1 ст.234 Кримінального процесуального кодексу України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно з ч.2 ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
При цьому, відповідно до ч.7 ст.236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Частиною 2 ст.167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Як убачається із матеріалів клопотання, 07.06.2022 року старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , у присутності дружини ОСОБА_8 ОСОБА_9 , що є також користувачем приміщення та понятих, було проведено обшук приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого було вилучено майно.
10.06.2022 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0001327 від 07.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Разом з тим, п.7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Також, ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються /ч.5 ст.132 КПК України/.
Однак, слідчий звертаючись із клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не надав слідчому судді доказів обставин, на які він посилається, а саме: не довів, що тимчасово вилучене майно є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, що вони набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, також не довів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про які йдеться у клопотанні.
Частина 1 ст.173 КПК України, передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При цьому, в ч.3 ст.173 КПК України, зазначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності та приходить до висновку, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001327 від 07.06.2022 року про арешт майна - відмовити.
Вилучене 07.06.2022 року, під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_2 , майно - повернути власникам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя