ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2375/22 Справа № 196/1572/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_8 ,

прокурора - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24:00 години 01 жовтня 2022 року.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, послався на неможливість закінчення судового провадження до спливу двомісячного строку застосованого запобіжного заходу, а застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе попередити ризики, визначені ст. 177 КПК України та забезпечити його належну процесуальну поведінку. Разом з цим, суд зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, та те, що обвинувачений знає адреси мешкання свідків, значна кількість яких ще не допитані судом й дійшов висновку, що, в цьому випадку, ризики можливого ухилення обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні є такими, що на цей час не зменшилися та продовжують існувати є необхідність продовження обвинуваченому строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисники в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисники посилаються на незаконність прийнятого рішення. Так, на переконання захисників, стороною обвинувачення не доведено того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам у провадженні, наявність яких, зокрема, не підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами. До того ж, захисники вказують, що суд не надав належної оцінки особі обвинуваченого, який раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений та має двох дітей, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, а також тому, що більшість свідків у провадженні вже допитані судом, та дійшов до необгрунтованого висновку, що ризики не зменшилися та продовжують існувати. Окрім того, захисники звертають увагу на те, що обвинувачений тримається під вартою з 14.09.2019, тобто на цей час вже майже 3 роки. З огляду на ці обставини, апелянти вважають, що ухвала підлягає скасуванню, з постановленням нової про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу відмовити в задоволенні клопотання прокурора, звільнивши його з-під варти.

Обгрутовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на незаконність судового рішення. Так, на переконання обвинуваченого, пред`явлене йому обвинувачення є неналежним, а обгрунтованість підозри його у вчиненні інкримінованого злочину не підтверджується жодними доказами, а сама по собі загибель учасників ДТП і факт керуванням ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не свідчить про необхідність застосування до нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційних скарг.

Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд зазначає таке.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000875, зокрема щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На стадії досудового розслідування щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався, у встановленому законом порядку, зокрема 03 серпня 2022 року, судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, який є тяжким, можливе покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі на строк до 8 років, обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, а також те, що судовий розгляд ще триває, а обвинувачений знає адреси мешкання свідків, значна кількість яких ще не допитані судом, та встановив, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у цьому провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обгрунтованим.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості, заявлених прокурором ризиків, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченим, не зменшились та не припинили існувати, є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобігання було продовжено застосування щодо нього саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Разом з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а стороною захисту доказів на підтвердження таких надано не було.

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо доводів сторони захисту про ненадання належної оцінки судом, зокрема, особі ОСОБА_5 , який раніше не судимий, про підозру у вчинені іншого кримінального провадження не повідомлявся, то ці обставини були об`єктом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Наявність тих обставин, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується, одружений та має двох дітей, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, апеляційний суд зауважує, що наведені обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження обвинуваченого про необгрунтованість його підозри та недоведенність його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути предметом дослідження на цьому етапі провадження.

Жодних інших обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг, колегією суддів не встановлено.

До того ж, колегія суддів зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на думку апеляційного суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, колегія суддів, беручи до уваги те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3