УХВАЛА
18 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 725/3569/21
провадження № 51-1061ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від

12 листопада 2021 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 28 грудня

2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень

у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Так, потерпілі всупереч положенням п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, направляючи до Суду

17 березня 2022 року касаційну скаргу, вказали, що скарга подається

до Верховного Суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК

(в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Проте скаржники подали касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому потерпілі, заперечуючи законність судових рішень, мають конкретно вказати у чому полягають допущені, на їх думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
При цьому слід мати на увазі, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також достовірності фактичних обставин кримінального провадження, як про це ставлять питання у касаційній скарзі потерпілі. Так, потерпілі у касаційній скарзі детально описують фактичні обставини кримінального провадження, зокрема щодо неправомірності дій окремих громадян та посадових осіб, що не є предметом касаційного розгляду. Крім того, вказують на незаконність судових рішень щодо вирішення земельного спору, ухвалених в межах цивільної юрисдикції, що також не може бути предметом касаційного розгляду в цьому провадженні відповідно до положень ст. 424 КПК.
Також, всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування незаконності судових рішень та необхідності його скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 374, 404, 412-414, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
З огляду на викладене, особи, які подають касаційні скарги, повинні вказати

на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування судових рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
У зв`язку з цим пункти 4, 5 прохальної частини касаційної скарги щодо здійснення судом касаційної інстанції контролю за виконанням судових рішень, ухвалених в межах цивільної юрисдикції, забезпечення їх виконання та перегляду рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 березня 1994 року № 2-139 у цивільній справі не відповідають вимогам ст. 436 КПК.
У зв`язку з цим потерпілим необхідно викласти свої вимоги до касаційного суду

у межах повноважень, передбачених ст. 436 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків. Потерпілим також необхідно надати докази дотримання встановленого Судом строку усунення недоліків.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:
Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від

12 листопада 2021 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 28 грудня

2021 року залишити без руху та надати їм строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3