Справа № 199/2024/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за певною кваліфікацією, на постанову слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 22 квітня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000237 за ст.361 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся скаржник із вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої послався на те, що ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2022 року було задоволено його скаргу у справі №199/1803/22 та зобов`язано уповноважену особу СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести за заявою скаржника від 14 квітня 2022 року відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, яке, за твердженнями скаржника, має кваліфікуватись за ст.361 ч.2 КК України вчинено організованою групою та полягає у внесенні завідомо неправдивих відомостей до державного реєстру на підставі підробленого свідоцтва про право власності на квартиру скаржника, і вчиненні трьох недійсних правочинів із квартирою скаржника. Останній вважає, що такими діями йому було завдано майнової і моральної шкоди, і на даний час скаржник позбавлений доступу до свого житла. Однак при виконанні вищевказаної ухвали слідчого судді та внесенні до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення останнє посадовою особою відділу поліції було кваліфіковано за ч.1 ст.361 КК України. Крім того, постановою слідчого від 22 квітня 2022 року відмовлено скаржнику у визнанні його потерпілим, хоча йому і завдано шкоди. З викладених підстав скаржник просив зобов`язати уповноважених осіб СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 14 квітня 2022 року з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.361 КК України, скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, визнати скаржника потерпілим у кримінальному провадженні №0000237.

В судове засідання учасники розгляду скарги не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки не повідомили, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд скарги у відповідності до ст.306 ч.3 КПК України за відсутності у часників її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в судовому засіданні з огляду на зміст скарги та положення ст.ст.4, 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» встановлено, що 20 квітня 2022 року ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа №199/1803/22, провадження №1-кс/199/255/22) задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважених осіб ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості, що можуть свідчити про ознаки відповідного кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 14 квітня 2022 року, яка отримана ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 14 квітня 2022 року та зареєстрована в ЖЄО за №8829, надати заявнику витяг з ЄРДР. Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 14 квітня 2022 року слідує, що останній посилається на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.361 КК України, і яке мало наслідком позбавлення скаржника доступу до його квартири через реєстрацію в у відповідному державному реєстрі права власності на неї за іншою особою без згоди скаржника, що і завдало в тому числі майнової шкоди скаржнику.

Також судом з матеріалів даної скарги встановлено, що уповноваженою особою ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в порядку виконання вищевказаної ухвали слідчого судді були внесені відомості до ЄРДР із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.361 КК України та розпочато кримінальне провадження №0000237, в рамках якого слідчим 22 квітня 2022 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Постанова мотивована тим, що особливості складу злочину, передбаченого ст.361 КК України, не передбачають об`єктом протиправних дій майно фізичної особи, її здоров`я та завдання моральної шкоди, а тому скаржник не може бути потерпілим в рамках даного злочину.

Вирішуючи вимоги скарги про зобов`язання уповноваженої особи ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР за заявою скаржника від 14 квітня 2022 року із певною правовою кваліфікацією, суд керується наступним.

Відповідно до ст.214 ч.1 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Пунктом 1 глави 3 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року №298, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений ч.1 ст.214 КПК України.

Частиною 2 ст.214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 4 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до ст.303 ч.1 п.1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк заявником, його представником чи законним представником.

За змістом ст.ст.306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За змістом ст.129 Конституції України, ст.ст.7, 21, 369 КПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, різновидом яких є ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками розгляду скарги, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом ст.3 ч.1 п.18, ст.26 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України. До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду скарги фактичні обставини в контексті наведених вище норм кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної скарги в частині першої заявленої вимоги, оскільки така вимога скарги в частині зобов`язання посадових осіб ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 від 14 квітня 2022 року вже була предметом розгляду попередньої скарги цього ж заявника у справі №199/1803/22, провадження №1-кс/199/255/22 та задоволена ухвалою слідчого судді від 20 квітня 2022 року, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання. А тому повторне задоволення таких самих вимог не є необхідним, належним та ефективним способом захисту справ скаржника. Щодо другої частини першої вимоги скаржника про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за певною правовою кваліфікацією, то у відповідності до норм КПК України, зокрема положень ст.40 ч.5 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, в тому числі при кваліфікації розслідуваного кримінального правопорушення за певною нормою КК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. За таких обставин означені вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого фактично здійснити перекваліфікацію розслідуваного кримінального правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки вказане питання не відноситься до повноважень слідчого судді при здійснення контролю у кримінальному провадженні та є компетенцією слідчого.

Вирішуючи решту вимог скарги, а саме про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим та визнання скаржника потерпілим у кримінальному провадженні, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.55 ч.ч.1, 2, 3, 5 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ст.303 ч.1 п.5 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

За змістом ст.ст.306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду скарги фактичні обставини в контексті наведених вище положень кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог скарги про скасування постанови слідчого та визнання скаржника потерпілим шляхом лише скасування спірної постанови. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду означених вимог скарги ґрунтується на тому, що слідчий у спірній постанові про відмову у визнанні скаржника потерпілим посилається на те, що склад злочину, передбаченого ст.361 КК України, не передбачає можливість існування потерпілого від цього злочину через особливості об`єкту злочинного посягання. Разом з тим, як слідує зі змісту ч.4 ст.361 КК України та примітки до цієї статті, кваліфікуючою ознакою для ч.4 може бути заподіяння значної шкоди, яка має грошовий вираз (300 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян), а отже є майновою. Відтак, заподіяння майнової шкоди у меншому розмірі, хоча і не є кваліфікуючою ознакою для кримінального правопорушення, передбаченого ст.361 ч.1 КК України, однак може мати місце, а тому мотивування спірної постанови слідчого від 22 квітня 2022 року є хибним, сама постанова тим самим необґрунтованою і підлягає скасуванню, а відповідна вимога скарги задоволенню. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога скарги про визнання скаржника потерпілим, оскільки за змістом норм ст.19 Конституції України, ст.ст.3, 26, 36, 40, 55 КПК України вирішення даного питання на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції слідчого, прокурора, а не слідчого судді, який має право приймати лише рішення, що прямо передбачені ст.307 ч.2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 129 Конституції України, п.1 глави 3 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року №298, ст.ст.3, 7, 21, 26, 36, 40, 55, 214, 303, 304, 306, 307, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за певною кваліфікацією, на постанову слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 22 квітня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000237 за ст.361 ч.1 КК України, задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 22 квітня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000237 за ст.361 ч.1 КК України скасувати.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1