Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/213/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
скаржника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда зі скаргою, в якій просив:

- скасувати постанову заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 від 15.04.2022 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій від 14.05.2022 року, як незаконну;

- скасувати постанову заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 від 18.04.2022 року про закриття кримінального провадження №0000760 від 27.12.2021 року, як незаконну.

За наслідком розгляду вказаної скарги, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2022 року відмовлено у задоволенні даної скарги.

Мотивуючи своє рішення, щодо відмови у скасуванні постанови про закриття кримінального провадження слідчий суддя зазначив, що зібрані у кримінальному провадженні докази спростовують доводи скаржника про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, вони відповідно до ст. ст. 85, 86 КПК України є належними і допустимими доказами, оскільки підтверджують відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України.

Доводи заявника щодо неповноти досудового розслідування та невірних висновків слідчого при закритті кримінального провадження не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду скарги.

Оскаржувана постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, твердження скаржника про однобічність розслідування, про відсутність у оскаржуваній постанові дізнавача мотивів прийняття постанови є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінально - процесуального законодавства України.

Щодо відмови скарги в частині скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій від 14.05.2022 року, слідчим суддею зазначено про те, що кримінальне провадження №0000760 наразі закрито, слідчим суддею прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000760, то в силу вищенаведеного, слідчий суддя, наразі, процесуально позбавлений можливості вирішувати питання означені скаржником щодо скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання в рамках даного кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу від 09.05.2022 р. у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що на його думку ухвала постановлена слідчим суддею з порушенням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, прав та охоронюваних законом інтересів потерпілого ОСОБА_7 , а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваних постанови слідчого, він дійшов переконання, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 отримані ним внаслідок наїзду на нього 27.12.2021 р. автомобіля «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування громадянина ОСОБА_9 , виключно через порушення Правил дорожнього руху самим потерпілим ОСОБА_7 . Зокрема мова йде про порушення вимог пунктів 1.5, 4.1, 4.4, 4.7, 4.14 «а», «б» Правил дорожнього руху.

Вивчення текстів обох постанови чітко вказує на те, що його правова позиція щодо відсутності у діях водія ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, базується виключно на викладі обставин ДТП, зробленому самим водієм ОСОБА_9 , який допустив 27.12.2021 р. наїзд на потерпілого ОСОБА_7 .

Так, в ході свого допиту в якості свідка ОСОБА_9 зазначив, що нібито безпосередньо перед наїздом на потерпілого ОСОБА_7 останній раптово та несподівано для ОСОБА_9 зробив декілька кроків від краю проїзної частини, біля якого він стояв поруч з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (свідками в рамках даного провадження), перпендикулярно вісі дороги, фактично напереріз траєкторії руху керованого ОСОБА_9 автомобіля, та при цьому розвернувся до автомобіля обличчям і розвів руки в сторони, ніби намагаючись автомобіль зупинити.

Згідно показань ОСОБА_9 (підтверджених ним в ході проведеного за його участю слідчого експерименту та відображених на складеній за результатами цього експерименту схемі) контакт керованого ним автомобіля з потерпілим ОСОБА_7 відбувся на відстані понад 1,5 м від правого краю проїзної частини, тобто фактично посередині полоси руху, по якій рухався керований ним автомобіль (при загальній ширині проїзної частини у 5,8 м, що відображено у схемі до протоколу ОМП ДТП від 27.12.2021 р.).

В подальшому на підставі названих письмових доказів в рамках даного кримінального провадження призначено та проведено судову інженерно-транспортну експертизу, висновок якої (№ 422/433/22-27, складений 03.02.2022 р. експертом Кропивницького відділення КНДІСЕ ОСОБА_12 ) вказує на нібито неможливість уникнення наїзду на ОСОБА_7 з боку керованого ОСОБА_9 автомобіля, тобто фактично має підтверджувати невинуватість ОСОБА_9 у завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_7 внаслідок наїзду на нього.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі від 18.05.2022 р. з такою правовою позицією слідчого погодився та визнав її обґрунтованою.

Водночас такий висновок і слідчого, і слідчого судді є явно передчасними, оскільки зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин ДТП, на що зокрема і було спрямоване його клопотання на ім`я слідчого від 14.04.2022 р. про проведення додаткових слідчих дій для перевірки достовірності показань водія ОСОБА_9 , як зацікавленої особи.

Зокрема при вивченні протоколі допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які на момент ДТП стояли безпосередньо поряд з потерпілим ОСОБА_7 , він звернув увагу, що слідчий при їх допиті, умисно або неумисно, не поставив їм пряме питання щодо дій потерпілого ОСОБА_7 безпосередньо перед наїздом автомобіля на нього, а саме: чи робив ОСОБА_7 якісь рухи, про які вказує в своєму допиті водій ОСОБА_9 ; чи він «швидко зробив декілька кроків назад одночасно розвертаючись при цьому вправо з розставленими руками ніби хотів зупинити автомобіль».

В своїх показаннях жоден з названих двох свідків в жоден спосіб не підтвердив описану вище версію подій, викладену водієм ОСОБА_9 . Зокрема, жоден з них не вказав, що бачив як потерпілий ОСОБА_7 безпосередньо перед наїздом на нього 27.12.2021 р. робив якісь рухи в бік центру проїзної частини дороги, як це вказує у своєму допиті в якості свідка та в ході слідчого експерименту за його участі громадянин ОСОБА_9 . Більш того, жоден з них не вказав, що наїзд на потерпілого ОСОБА_7 міг відбутися не з краю проїзної частини дороги, де він стояв, в ближче до центу полоси руху, як вказує водій ОСОБА_9 .

В ході допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 жодні подібні вказані водієм ОСОБА_9 обставини не відображені, натомість містяться посилання на те, що ці особи бачили лише те, що на момент, коли ОСОБА_7 збив автомобіль, він знаходився на проїзній частині без зазначення конкретної відстані від її краю. Жодному з них слідчим прямо не поставлено питання щодо того, чи рухався ОСОБА_7 по проїзній частині безпосередньо перед наїздом на нього та чи розвертався він обличчям до автомобіля перед наїздом, як це вказує в своїх показаннях свідок ОСОБА_9 .

Також апелянт відзначає і те, що показання цих осіб повною мірою збігаються з обставинами, відображеними на схемі до протоколу ОМП ДТП від 27.12.2021 р., на якій відображено виявлення уламків бамперу від керованого ОСОБА_9 автомобіля на відстані не 1.5 м. а лише 10 см від правого краю проїзної частини, що безумовно вказує, що наїзд відбувся біля краю проїзної частини, тобто саме там, де потерпілий ОСОБА_7 і стояв.

Наведене свідчить про явну неповноту встановлення в ході досудового розслідування даному кримінальному провадженні обставин скоєного ОСОБА_9 27.12.2021 р. наїзду на потерпілого ОСОБА_7 , а також прямо ставить під серйозний сумнів достовірність показань ОСОБА_9 , як свідка щодо обставин скоєного ним наїзду та дає підстави вважати надані ним показання недостовірними, наданими з метою уникнення з його боку кримінальної та цивільної відповідальності.

На не достовірність версії водія ОСОБА_9 вказує наявна в отриманому слідчим висновку судово-медичної експертизи № 127 від 15.04.2022 р. відповідь на питання щодо взаємного розташування потерпілого та автомобіля в момент наїзду, а саме те, що, на думку експерта, ймовірно потерпілий був розташований по відношенню до автомобіля в момент наїзду саме правим боком, а не обличчям, як вказує водій ОСОБА_9 .

Тобто зібрані слідчим в рамках кримінального провадження докази не давали однозначної відповіді щодо достовірності обставин наїзду на потерпілого ОСОБА_7 , що зобов`язувало слідчого вжити заходів до проведення додаткових слідчих дій, на що і було спрямоване клопотання від 14.04.2022 р на його ім`я.

Також апелянт зазначає, що на момент заявлення даного клопотання слідчому у нього не було можливості заслухати обставини події особисто від свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Така можливість з`явилася вже після отримання від слідчого копій оскаржуваних постанов, вже в рамках підготовки скарги на них до слідчого судді.

Від даних осіб, ним, як адвокатом за їх згодою було отримано відповідні власноручні письмові пояснення, з яких чітко вбачається, що фактично їх показання у відповідних протоколах допиту в якості свідків викладені слідчим неповно.

Зокрема ці особи в своїх поясненнях чітко вказали, що хоча сам момент контакту автомобіля з ОСОБА_7 вони не бачили, оскільки в цей момент підкурювали цигарки, через що на дорогу не дивились, однак абсолютно впевнені в тому, що з того моменту як вони всі втрьох з потерпілим ОСОБА_7 стали трикутником з краю проїзної частини вулиці і до того моменту, як потерпілого ОСОБА_7 збив автомобіль, потерпілий ОСОБА_7 стояв на одному й тому ж місці, ніяких кроків або інших рухів нікуди не робив. В цьому вони впевнені, тому що коли всі разом підкурювали цигарки, то стояли до потерпілого ОСОБА_7 обличчям на відставні не більше метра, а тому, нахилившись трохи вперед для підкурювання, навіть не бачачи дорожньої обстановки, весь час бачили його ноги перед собою доти, доки його не відкинуло вправо від удару автомобіля. Усе викладене вище ці особи згодні підтвердити слідчому у разі додаткового допиту їх в якості свідків.

Очевидно, що отримання слідчим за наслідками додаткового допиту даних осіб в якості свідків показань наведеного у їх поясненнях змісту призвело б до безумовної неспроможності версії події, викладеної водієм ОСОБА_9 , тобто повністю виключило б підстави для закриття даного кримінального провадження.

Посилання слідчого судді в даному контексті в оскаржуваній ухвалі на те, що названі свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є нібито «товаришами потерпілого, тобто заінтересованими особами», є безпідставними, оскільки, по-перше, дані обставини в ході досудового розслідування не встановлювались, по-друге, поняття «товариша особи» у КПК та КК України, на відміну від «родича особи» відсутнє, по-третє, наявність дружніх відносин між особами в жоден спосіб не може свідчити про наявність у таких осіб умислу на надання завідомо неправдивих показань, а тим більш на існування якоїсь заінтересованості. В чому подібна «заінтересованість» свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від наслідків досудового розслідування даного кримінального провадження навіть гіпотетично може виражатися, з оскаржуваної ухвали слідчого судді не зрозуміло.

Наведене вище свідчить про те, що рішення про закриття даного кримінального провадження прийняте слідчим передчасно, без вичерпання можливості здобуття доказів наявності у діях громадянина ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Також наведене свідчить і про те, що слідчий суддя, розглядаючи подану в інтересах потерпілого ОСОБА_7 скаргу на названі вище дві постанови слідчого, провів розгляду скарги поверхово, без повного та належного розгляду викладених у ній аргументів та доводів.

З урахуванням наведених вище істотних обставин, що викладені в поясненнях свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , апелянт вважає завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у формі його закриття без їх додаткового допиту в якості свідків явно передчасним. Ці відомості мають отримати статус доказів та бути оцінені слідчим наряду з іншими доказами, без чого досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не може вважатися таким, що проведене у відповідності до вимог чинного КПК України.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги, перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку і забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно вимог ст.284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Крім того, згідно п.2 ч. 5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при розгляді скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанови про відмову в задоволенні клопотання та постанову про закриття кримінального провадження №0000760 від 27.12.2021 року, в повній мірі дотримався вимог закону.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області перебували матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0000760 від 27.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

18.04.2022 року заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 закрив кримінальне провадження №0000760 від 27.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В межах даного кримінального провадження були проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення об`єктивної істини у справі, а саме допитані свідки, отримані документи, зокрема висновки експертів, за результатами дослідження яких слідчим ґрунтовно встановлено, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий послався на протокол огляду місця події та схеми ДТП від 27.02.2021, висновок алкотесту «Drager» та акт медичного освідування ОСОБА_9 , акт судово-медичного дослідження пішохода ОСОБА_7 в крові якого виявлений етиловий спирт, покази ОСОБА_7 , водія автомобіля «Volkswagen Caddy», ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , висновок судово-медичної експертизи №127 від 15.04.2022, висновок судової інженерно-транспортної експертизи №422/423/22-27 від 03.02.2022 року.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач або прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Органами досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 27.12.2021 року близько 01:00 години ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах проїзної частини по вул. Гагаріна, неподалік буд. 31, с. Українка, Кропивницького району Кіровоградської області допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження та доставлений до лікувального закладу.

27.12.2021 відділенням поліції № 2 (м.Кропивницький) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування та розпочате досудове розслідування кримінального провадження № 0000760 від 27.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 15.04.2022 винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 286 КК України.

В рамках кримінального провадження №0000760 було вчинено низку процесуальних дій, зокрема допитано учасників події, свідків та проведено відповідні експертні дослідження, які досліджено слідчим суддею безпосередньо в судовому засіданні та надана їм відповідна оцінка.

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість закриття слідчим кримінального провадження за відсутністю в діях водія автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та навів належне його мотивування, є законними та обґрунтованими, відповідає фактичним даним, встановленим під час досудового розслідування, в ході якого слідчим було зібрано та надано належну правову оцінку всім доказам.

З даним рішенням суд апеляційної інстанції погоджується і вважає його законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, встановленим з належних і допустимих доказів.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на те, що ними не спростовується правильність вищезазначених висновків слідчого, а також оскаржуваного рішення слідчого судді.

Крім того, обґрунтованим є рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги в частині скасування постанови заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 від 15.04.2022 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій від 14.05.2022 року, оскільки кримінальне провадження №0000760 закрито, слідчим суддею прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги про скасування постанови про закриття даного кримінального провадження, а тому слідчий суддя позбавлений можливості вирішувати питання щодо скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання по вказаному кримінальному провадженні.

Перевіряючи з урахуванням доводів апеляційної скарги законність оскаржуваної ухвали слідчого судді і постанови слідчого про закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином оцінив обставини, що мають значення, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, також не вбачається, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ч.2, ст.ст.303, 309, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на постанову заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання та постанову заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000760 від 27.12.2021 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4