Справа № 522/6559/21

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2020 за №0000727 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у тому, 26.06.2020 приблизно о 23 год. 53 хв. потерпілий ОСОБА_8 , виконуючи свою роботу з перевезення пасажирів на власному автомобілі марки «GreatWall» моделі «С30», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав на свій мобільний телефон у додатку служби таксі «Бонд» замовлення на здійснення перевезення пасажирів з адреси: проспект Шевченка, 15/2 в м. Одесі, на кінцеву адресу: вул. Академіка Воробйова, 48 в м. Одесі.

Виконуючи вказане замовлення, 27.06.2020, близько 00 год. 05 хв. ОСОБА_8 на належному йому автомобілі прибув за адресою: АДРЕСА_5 , де о 00 год. 10 хв. до його автомобіля підійшла сім`я з трьох осіб, серед яких перебував ОСОБА_3 , котрих проводжала інша сім`я з трьох осіб, серед яких перебував ОСОБА_4 . Після цього, ОСОБА_3 разом із дружиною і малолітньою дитиною віком до 12 років сіли до автомобіля ОСОБА_8 та останній розпочав рух.

В цей час ОСОБА_8 побачив, що в його автомобілі знаходиться малолітня дитина віком до 12 років, яку він відповідно до вимог чинного законодавства не мав права перевозити, оскільки відповідно п.п. «б» п. 21.11 Правил дорожнього руху забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією транспортного засобу, а його автомобіль не був обладнаний дитячим автомобільним кріслом для дітей віком до 12 років та у замовленні не було зазначено про необхідність подачі автомобіля таксі з дитячим автомобільним кріслом. У зв`язку з цим ОСОБА_8 зупинив свій автомобіль біля будинку за адресою: АДРЕСА_6 , та повідомив ОСОБА_3 про те, що він не має права їх перевозити, так як його автомобіль не обладнаний дитячим автомобільним кріслом, та запропоновував одразу ж викликати інший автомобіль таксі з таким кріслом, який міг би прибути через кілька хвилин. У відповідь ОСОБА_3 почав кричати, що ОСОБА_8 не знає законодавства, а також почав висловлюватись на адресу останнього нецензурною лайкою та вимагати повернення на місце посадки.

Після повернення до будинку за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_3 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, вийшов з автомобіля та одразу направився до водійської двері ОСОБА_8 . У цей час ОСОБА_8 встиг відкрити водійські двері та вийти з автомобіля.

В цей момент ОСОБА_3 , перебуваючи в громадському місці, діючи з хуліганських спонукань, грубо та умисно порушуючи громадський порядок в частині забезпечення умов праці ОСОБА_8 при перевезенні людей з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою самоутвердження за рахунок приниження ОСОБА_8 , діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, тобто з особливою нахабністю та грубістю, наніс ОСОБА_8 удар рукою в область лівого ока.

В цей час, ОСОБА_4 , який перебував поруч, побачив вказану сутичку та у нього раптово виник умисел приєднатись до ОСОБА_3 , який вчиняв хуліганські дії, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці, умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою самоутвердження за рахунок приниження ОСОБА_8 , діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, тобто з особливою нахабністю та грубістю, приєднався до побиття ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_3 , не реагуючи на прохання присутніх громадян припинити побиття ОСОБА_8 , ззаду охопив рукою шию останнього та почав його душити, а також вдарив своїми колінами у ноги ОСОБА_8 , через що останній впав колінами на землю. Після цього ОСОБА_9 однією рукою продовжив душити ОСОБА_8 , а іншою рукою почав наносити йому численні удари в область спини. В цей час ОСОБА_3 наносив ОСОБА_8 численні удари руками в область голови та численні удари ногами в область тулуба.

Спільні хуліганські дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були припинені лише після втручання інших громадян.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої повіки лівого ока, синця повік лівого ока, синців в області лівої лопатки, поперекової області справа та зліва, правого плеча, правого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

При цьому, на час події ОСОБА_3 займав посаду старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції № 1 Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України , як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України , як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України не визнав та пояснив наступне: з вечора 26.06.2020 року ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 , донькою, 2014 р.н., ОСОБА_4 , його дружиною ОСОБА_11 , їхніми двома синами, та спільним знайомим ОСОБА_12 перебували за адресою АДРЕСА_5 , де допомагали ОСОБА_11 встановити меблі та прибрати приміщення перед відкриттям салону краси. Приблизно після 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 із сім`єю вирішили поїхати додому за адресою: АДРЕСА_2 , для чого викликали таксі за допомогою сервісу «Бонд». Для очікування таксі ОСОБА_3 з дружиною і донькою вийшли на вулицю, а ОСОБА_4 з дружиною та синами вийшли їх проводжати. На виклик приїхав автомобіль Toyota, чорного кольору, водій якого, побачивши, що серед пасажирів є малолітня дитина, повідомив, що не зможе виконати таке замовлення, оскільки в нього немає спеціального автомобільного крісла для перевезення дітей віком до 12 років, натомість сам викликав інший автомобіль, який зможе виконати таке замовлення. Через декілька хвилин приблизно о 00 год 05 хв. 27.06.2020 року приїхав інший автомобіль, сірого кольору, водієм якого був ОСОБА_8 . Попрощавшись з Коровіними, ОСОБА_3 з дружиною та донькою сіли в таксі, при цьому, ОСОБА_3 сів на переднє пасажирське місце, а дружина з донькою на заднє. Водій ОСОБА_8 бачив, що серед його пасажирів є шестирічна дитина, проте розпочав рух автомобілю. Проїхавши два квартали, водій ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_3 із питанням хто буде платити штраф. Не зрозумівши питання, ОСОБА_3 почав уточнювати про що йде мова. В ході розмови стало зрозуміло, що водій ОСОБА_8 наполягає на тому, що пасажири повинні оплатити штраф за перевезення дитини до 12 років у автомобілі без спеціального крісла. На що ОСОБА_3 заперечив, що ніякого штрафу він оплачувати не буде, оскільки за порушення Правил дорожнього руху України штрафи оплачує водій. Розмова між чоловіками перейшла на підвищені тони, дитина почала плакати. Водій ОСОБА_8 зупинив автомобіль і сказав, що далі їх не повезе та вони мають вийти із автомобілю прямо зараз. Оскільки вже було за північ і було небезпечно виходити із дружиною та маленькою дитиною на вулицю в невідомому місці, ОСОБА_3 сказав водію, щоб той повернув їх на місце звідки взяв. ОСОБА_8 розвернувся і поїхав назад до місця посадки. По дорозі між водієм та ОСОБА_3 розпочався скандал із нецензурною лайкою щодо неоплаченого штрафу. ОСОБА_8 агресивно вимагав оплатити йому за проїзд, погрожував натиснути «тривожну кнопку» та, що приїдуть 30 таксистів, які допоможуть йому розібратися з ОСОБА_3 . В свою чергу ОСОБА_3 відмовлявся оплачувати штраф та проїзд, оскільки послуга з перевезення йому не була надана. Коли автомобіль повернувся на місце посадки, ОСОБА_3 та його дружина і донька вийшли із автомобілю. В цей час на вулиці ще продовжували стояти ОСОБА_13 , його дружина ОСОБА_14 та двоє їхніх синів. Інших людей на вулиці не було. Водій ОСОБА_8 також вийшов із автомобілю. Між чоловіками продовжувалася словесна сварка, вони пішли назустріч один одному та зустрілися навпроти переднього лівого крила з водійської сторони, де почалася штовханина. ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_8 в обличчя, в свою чергу ОСОБА_8 повалив його на спину у клумбу, а сам сів на нього зверху. В цей час дружина ОСОБА_15 покликала ОСОБА_4 та попросила розтягнути їх. Коровін ОСОБА_16 , його дружина та дружина ОСОБА_3 підбігли до них та відтягнули ОСОБА_8 від ОСОБА_3 . При цьому, ніхто ОСОБА_8 не бив, а тільки відтягували від ОСОБА_3 . Подія тривала близько хвилини. Після завершення бійки ОСОБА_8 не заспокоювався, кричав нецензурною лайкою, погрожував, що всім буде погано, бігав по вулиці. Очевидцями події були тільки сім`я ОСОБА_17 та сім`я ОСОБА_18 , сторонніх людей не було. Після завершення бійки, до них вийшов мешканець сусіднього будинку та сказав прибрати автомобіль від будинку, після чого пішов. В подальшому ОСОБА_3 із сім`єю пішли в бік проспекту Шевченка, щоб викликати інше таксі додому, а ОСОБА_18 пішли у бік Французького бульвару. ОСОБА_8 пішов за сім`єю ОСОБА_3 і по дорозі зупинив патрульних поліцейських, яким сказав, що його побили. ОСОБА_3 запросили у відділ поліції для відібрання пояснень. Він відправив дружину з донькою додому на іншому таксі, а сам поїхав у відділ поліції. Підкреслює, що жодного умислу на порушення громадського порядку в нього не було. Бійка між ними сталася у зв`язку із особистими неприязними стосунками, які виникли в результаті сварки в салоні автомобілю, а саме на фоні претензій, погроз та лайки ОСОБА_8 , які були висловлені в присутності дружини та дитини ОСОБА_3 . В результаті бійки ОСОБА_3 також отримав тілесні ушкодження у вигляді подряпаної спини та подряпин на обличчі. За медичною допомогою не звертався. Після цієї події він добровільно примирився з ОСОБА_8 , відшкодував шкоду, взаємні претензії відсутні.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України не визнав та пояснив наступне: 26.06.2020 року ОСОБА_4 зі своєю дружиною ОСОБА_11 та двома синами перебували за адресою АДРЕСА_5 , де готували приміщення до відкриття дружиною салону краси. Їм допомагали ОСОБА_3 з дружиною та донькою, і ОСОБА_12 . Після 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 із сім`єю вирішили поїхати додому, для чого викликали таксі. ОСОБА_4 з дружиною та синами вийшли на вулицю провести сім`ю ОСОБА_17 до таксі. Спочатку на виклик приїхав автомобіль Toyota, чорного кольору, водій якого, побачивши, що серед пасажирів є дитина, відмовився виконувати замовлення за відсутності автомобільного крісла для перевезення дітей віком до 12 років. Натомість цей водій викликав інший автомобіль для виконання замовлення. Через декілька хвилин приїхав інший автомобіль, сірого кольору. Сім`я ОСОБА_17 сіла в автомобіль і вони поїхали. Коровіни повернулися до приміщення салону, де попрощалися з ОСОБА_12 та збиралися йти додому. Дружина ОСОБА_18 перевіряла як зачиняються двері салону, а ОСОБА_13 стояв неподалік на вулиці із синами. В цей час повернувся автомобіль таксі, і з салону автомобіля доносилися крики чоловіків, кричав і ОСОБА_3 , і водій. Після зупинки автомобілю, з нього одразу ж вийшли ОСОБА_3 , його дружина з донькою, та водій. Дружина ОСОБА_3 з донькою відійшли в бік ОСОБА_4 , а сам ОСОБА_3 та водій автомобілю одночасно пішли назустріч один одному, голосно лаялися між собою через оплату проїзду та якогось штрафу. Коли чоловіки підійшли один до одного, почали штовхатися, після чого опинилися на землі, а саме ОСОБА_3 лежав на спині, а ОСОБА_8 сидів на ньому зверху. Дружина ОСОБА_3 покликала ОСОБА_19 та попросила розняти їх. ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною та дружиною ОСОБА_3 відтягнули ОСОБА_8 від ОСОБА_3 . При цьому, ОСОБА_4 нікого не бив, а лише рознімав бійку. Сама бійка між чоловіками тривала одну-дві хвилини. Після бійки ОСОБА_8 бігав по вулиці і погрожував, що всім буде погано. Очевидцями події були тільки сім`я ОСОБА_17 та сім`я ОСОБА_18 , сторонніх людей не було. Після того, як бійка закінчилася, підійшов мешканець будинку, біля якого відбулася бійка, і який бачив подію із вікна, та сказав їм прибрати автомобіль від будинку, після чого пішов. Після цього ОСОБА_3 із сім`єю пішли в бік проспекту Шевченка, щоб викликати інше таксі, а ОСОБА_18 пішли у бік Французького бульвару. ОСОБА_8 пішов за сім`єю ОСОБА_3 .

Як показав в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , він працює водієм в ТОВ «Таксі Бонд». Близько 00:00 з 26.06.2020 на 27.06.2020 року прибув на виклик за адресою: АДРЕСА_5 . На вулиці стояли дві сім`ї з дітьми сім`я ОСОБА_3 та сім`я ОСОБА_4 . Він звернув увагу на дівчинку, яка мала їхати з батьками в таксі, і побачив, що вона маленька, а в нього немає автомобільного крісла для перевезення дітей віком до 12 років, і в замовленні не було зазначено, що серед пасажирів буде дитина, почав сумніватися чи виконувати таке замовлення, проте вирішив підвезти їх, оскільки люди попросили і вже було пізно, дитині потрібно спати. Сім`я ОСОБА_17 , в тому числі дівчинка, сіли в автомобіль: чоловік сів на переднє пасажирське місце, а його дружина з донькою на заднє. Після початку руху ОСОБА_8 ще раз звернув увагу на дівчинку, що вона все ж таки маленька і їхати не близько. ОСОБА_3 заговорив про обмеження щодо проїзду дитини без крісла і повідомив, що хоче їхати без крісла. В ході розмови ОСОБА_8 повідомив, що у випадку аварії чи якщо поліція зупинить автомобіль, то за проїзд дитини без крісла буде штраф водію близько 500 гривень. На що ОСОБА_3 відповів, що йому це не цікаво і знати він не хоче. ОСОБА_8 така байдужість була неприємною, тому він зупинив автомобіль та запропонував сім`ї ОСОБА_17 вийти і викликати інше таксі з дитячим кріслом. Пасажири, особливо ОСОБА_3 , попросили повернути їх назад на місце посадки. Він розвернувся та повіз пасажирів назад. В цей час ОСОБА_3 почав кричати, обурюватися, ображати та агресивно себе поводив. Дитина плакала, дружина говорила, щоб він заспокоївся. ОСОБА_8 при цьому не сперечався і розмовляв спокійно. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_3 вийшов з машини та мовчки, швидко і несподівано пішов у напрямку водійської двері. ОСОБА_8 перелякався, щоб його не побили в машині, тому теж швидко вийшов із автомобілю. ОСОБА_3 вже був поряд і вдарив його кулаком в ліве око. В цей час ОСОБА_4 мовчки підбіг ззаду, почав душити ОСОБА_8 , повалив його на землю. Чоловіки вдвох його душили та довго і сильно били, поки їхні жінки не відтягнули своїх чоловіків від нього. В цей час вийшли сусіди, люди на балкони повиходили. Двоє людей проходили повз них, ще один боявся підійти, але спостерігав за ситуацією здалеку. Один із сусідів вийшов і сказав, щоб вони пішли звідси. ОСОБА_8 намагався зупинити автомобілі, які проїжджали біля них. ОСОБА_17 і Коровін з сім`ями почали розходитися в різні сторони від місця події. Він пішов слідом за сім`єю ОСОБА_17 . По дорозі побачив патрульних поліцейських, та звернувся до них по допомогу у зв`язку із тим, що його побили. Після чого поїхав у лікарню для отримання медичної допомоги. Шкоду йому компенсували, претензії відсутні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що 26.06.2020 перебувала з чоловіком ОСОБА_3 та шестирічною донькою в салоні краси ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_5 , де допомагали їй готувати салон до відкриття. Після 23:00 вона з сім`єю вирішили їхати додому та викликали таксі « ОСОБА_20 ». Вийшли разом із сім`єю ОСОБА_18 очікувати таксі на вулиці. На виклик приїхав автомобіль Toyota, темного кольору, водій якої відмовився виконувати замовлення через те, що в нього не було крісла для перевезення дитини до 12 років, натомість сам викликав інший автомобіль. Через 5 хвилин приїхало наступне таксі. Вона з донькою сіла на заднє сидіння, а ОСОБА_3 на переднє пасажирське сидіння. Водій ОСОБА_8 повернувся назад, подивився на них з дитиною, та мовчки почав їхати. Через квартал водій заявив, що необхідно оплатити штраф. ОСОБА_3 почав з`ясовувати який саме штраф. Водій пояснив, що вони зобов`язані оплатити штраф за перевезення дитини до 12 років без крісла. ОСОБА_3 заперечив, що за законом штраф оплачує водій. Між чоловіками зав`язалася словесна перепалка. Донька злякалася, почала плакати. Водій зупинив автомобіль та сказав, щоб вони виходили із машини, на що чоловік сказав, щоб водій повернув їх на місце посадки. Водій розвернувся, і повіз їх назад. Словесна перепалка продовжувалася, водій погрожував, що зателефонує «іншим людям». Коли вони повернулися на місце посадки, вона з донькою та чоловік вийшли із автомобілю. Водій також вийшов із автомобілю. В цей час на вулиці продовжували стояти Коровіни, сторонніх осіб не було. Водій та ОСОБА_3 продовжували сперечатися між собою та пішли назустріч один одному, почали штовхатися, опинилися на землі, ОСОБА_3 лежав на спині, а ОСОБА_8 сидів на ньому. В цей час вона, ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 підбігли до чоловіків, щоб відтягувати водія від ОСОБА_3 . Коли вдалося відтягнути водія, він не вгамовувався, нецензурно лаявся, кричав, що всім буде погано, кудись телефонував, погрожував, що їх змусять платити, бігав по вулиці. До них підійшов чоловік, який поряд живе, та попросив убрати автомобіль від будинку. ОСОБА_3 сказав, що це не їхній автомобіль, і чоловік пішов. Вона з ОСОБА_3 та дитиною пішли в бік проспекту Шевченка, щоб викликати інше таксі. ОСОБА_8 пішов за ними, погрожував, поводив себе неадекватно. Зупинилися патрульні поліцейські, з`ясували, що сталося. Вона з донькою на таксі поїхала додому, а ОСОБА_3 поїхав у відділ поліції.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала що 26.06.2020 року близько 18:00 ОСОБА_3 із своєю жінкою ОСОБА_10 та донькою приїхали допомогти їй підготувати до відкриття салон краси. Після 23:00 ОСОБА_3 викликав таксі «Бонд», щоб поїхати із сім`єю додому. Водій першого таксі відмовився виконувати замовлення, оскільки в нього не було дитячого крісла, тому викликали інший автомобіль. Попрощалися, та поїхали на другому таксі. Чоловік ОСОБА_4 з дітьми стояв на вулиці, а вона зачиняла двері. Через декілька хвилин повернувся автомобіль таксі, почула сварку. Коли виглянула, щоб подивитися, що відбувається, побачила, що ОСОБА_3 лежить на землі у клумбі, а на ньому сидить водій. Попросила свого чоловіка розняти їх. ОСОБА_4 розборонив їх. Водій продовжував кричати, вимагав оплату, телефонував кудись, погрожував, що приїдуть якісь таксисти. В цей час на вулиці сторонніх людей не було. Після того, як водія та ОСОБА_3 уже розняли, із будинку вийшов сусід, який сказав їм, щоб вели себе тихіше;

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив, що працює в Національній гвардії, 27.06.2020 отримали повідомлення про подію «тілесні ушкодження». Приїхали за викликом на місце події, де потерпілий повідомив їм, що він працює в таксі, у нього стався конфлікт із ОСОБА_3 через дитину, в результаті конфлікту йому нанесли тілесні ушкодження. ОСОБА_3 на місці пояснення не надавав, сказав лише, що у них трапився конфлікт. В подальшому був запрошений до відділу поліції для дачі пояснень. ОСОБА_3 опір не чинив, поводив себе адекватно, спокійно.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що працює в патрульній поліції, 27.06.2020 їхали з напарником по проспекту Шевченка поблизу вулиці Армійської. На дорогу вибіг чоловік, зупинив їхнє авто, сказав, що його побили. В цей час поряд з ними йшли ОСОБА_3 з дружиною та дитиною. Потерпілий указав на ОСОБА_3 , як на особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження. Вони викликали екіпаж Національної гвардії, який приїхав через 10-15 хвилин. Поки їхав екіпаж, свідок особисто з ОСОБА_3 не спілкувався, проте пам`ятає, що ОСОБА_3 поводив себе нормально. У потерпілого була кров на обличчі, надавав пояснення, що його побили двоє чоловіків. Причину побиття він не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що 26.06.2020 року був в салоні краси ОСОБА_11 разом із її чоловіком ОСОБА_4 та синами, ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та їхньою донькою. Збирали меблі. ОСОБА_3 викликав таксі, щоб поїхати з сім`єю додому. Приїхав автомобіль Toyota, водій якого відмовився виконувати замовлення, оскільки не було дитячого крісла. Викликали інше таксі. Приїхало інше таксі, ОСОБА_3 з сім`єю поїхали. ОСОБА_12 зайшов у приміщення. Через деякий час почув з вулиці сварку, та що від ОСОБА_3 вимагали оплату грошей за проїзд, а він заперечував, що не платитиме, оскільки його не відвезли додому. Він переодягнувся, щоб вийти на вулицю, та коли вийшов на вулиці вже нікого не було. Сторонніх людей також не було.

Заслухавши пояснення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , дослідивши надані письмові докази в кримінальному провадженні, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Так, в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кожному з них кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме: покази потерпілого ОСОБА_8 , покази свідка ОСОБА_10 , покази свідка ОСОБА_11 , покази свідка ОСОБА_21 , покази свідка ОСОБА_22 , покази свідка ОСОБА_12 , а також письмові докази, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 15.07.2020, згідно з яким, за ч. 2 ст. 296 КК України внесено відомості про те, що 15.07.2020, до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, надійшла заява ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до якої в ніч 27.06.2020 року поруч з будинком АДРЕСА_5 двоє чоловіків грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_8 , який у якості таксиста приїхав на їхній виклик. В подальшому ОСОБА_8 стало відомо, що серед вищевказаних чоловіків, які наносили тілесні ушкодження перебував співробітник ГУНП в Одеській області;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 15.07.2020, в якому додано інформацію про ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як про осіб, яким повідомлено про підозру;

- заява потерпілого ОСОБА_8 про злочин в порядку ст. 214 КПК України, зареєстрована в ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві за № 1878ПЗ від 15.07.2020 року, згідно якої потерпілий повідомляє про обставини побиття його двома чоловіками в ніч з 26.06.2020 на 27.06.2020;

- доручення оперативному підрозділу про проведення слідчих (розшукових ) дій у порядку ст. 40, 41 КПК України від 14.08.2020, згідно з яким слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_23 у кримінальному провадження № 0000727 від 15.07.2020 доручено оперативним працівникам ДВБ у Одеській області із залученням спеціаліста отримати з інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси матеріали відеозаписів про події, які мали місце на перехрестях просп. Шевченка з вулицями Армійською, Гагаріна у період часу з 23 год. 50 хв. до 02 год. 00 хв. 27.06.2020;

- відповідь т.в.о. начальника ДВБ Одеського управління НП України ОСОБА_24 від 20.08.2020 про опрацювання доручення у кримінальному провадженні № 0000727 від 15.07.2020 за ч. 2 ст. 296 КК України;

- постанова про залучення спеціаліста від 14.08.2020;

- лист начальнику КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси» від 14.08.2020, в якому слідчий Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_23 просить виділити спеціаліста для пошуку матеріалів відеозаписів, виготовлення їх копії та збереження на носії інформації;

- протокол огляду, отримання та виготовлення копії інформації від 20.08.2020, згідно якого за технічної допомоги спеціаліста ОСОБА_25 здійснено огляд, пошук та виявлення у системі відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси матеріалів відеозаписів, які можуть бути використані у кримінальному провадженні, з яких виготовлено копії та збережено на носії інформації 7 відеозаписів. Додатки до протоколу: цифровий диск, копія службового посвідчення, сертифікату, атестату спеціаліста, акт виконаних робіт;

- дані, переглянутих в судовому засіданні відеозаписів, що містяться на компакт-диску, наданому КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси», згідно з якими на відеозаписах видно, як сім`я із трьох осіб іде по проспекту Шевченка і їх переслідує інша особа, яка через деякий час зупиняє автомобіль патрульних поліцейських, та показує в бік сім`ї з трьох осіб;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2021 року, згідно якого у присутності двох понятих, адвоката ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу під № 3, як особу яка приймала участь у нанесенні йому тілесних ушкоджень спільно із раніше впізнаною особою, а саме напав на нього ззаду в АДРЕСА_5 в ніч з 26.06.2020 на 27.06.2020. При цьому, згідно довідки до протоколу на фото № 2, № 3, № 4 розміщено фото (портрети) осіб, які не мають відношення до вчинення кримінального правопорушення.

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2021 року, згідно якого у присутності двох понятих, адвоката ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу під № 1, як особу яка нанесла йому тілесні ушкодження. Він замовив таксі, сидів поруч в автомобілі, наніс йому правою рукою удар в обличчя та інші удари в АДРЕСА_5 . Згідно довідки до протоколу на фото № 1 розміщено фото (портрет) ОСОБА_3 .

- протокол проведення слідчого експерименту від 05.02.2021, згідно якого у присутності двох понятих, адвоката ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що працює водієм фірми «Бонд», прийняв замовлення за адресою: просп. Шевченка, 15/2. Перебував на автомобілі «GreatWall» темно сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який йому належить. Прибув на замовлення побачив, як виходить сім`я із маленькою дівчинкою в супроводі іншої сім`ї, у складі 3 людей середніх років, 30-35 років, дівчинка 4-6 років. Звернув увагу, що дівчинка маленька, а дитячого крісла в нього не було для перевезення дитини. Однак у зв`язку із тим, що вже було пізно вирішив прийняти замовлення - не хотів, щоб дитина стояла вночі. Повідомив особі, яку під час пред`явлення особи для впізнання, впізнав під № 1, що був прийнятий закон про перевезення дітей у кріслах. На заднє сидіння сіла жінка з дитиною, а спереду особа №1. Коли від`їхали декілька метрів все-таки запитав у особи № 1, що потрібно користуватися кріслом, бо велика кількість аварій, на що особа № 1 відповів, що він не знає законів. Однак ОСОБА_8 здійснив зупинку поруч із будинком за адресою: проспект Шевченка, 13, та наполіг на тому, щоб викликали автомобіль із дитячим кріслом, така послуга передбачена службою таксі «Бонд», на що особа № 1 відреагував негативно, не захотів виходити, сказав, щоб водій відвіз їх назад, де взяв. Під час руху особа № 1 почав кричати, нецензурно виражатися, дитина плакала, дружина казала, щоб він заспокоївся, особа № 1 почав зжимати кулаки та сказав, що зараз буде говорити по-іншому. Проводжаюча сім`я залишилася в місці посадки. Серед проводжаючих перебувала особа, яку потерпілий раніше впізнав під № 3 з дитиною близько 10 років (хлопчик) та жінка. Повернувшись на місце посадки особа № 1 агресивно вийшов з автомобіля, мовчки обійшов автомобіль спереду та підійшов до водійського сидіння. Потерпілий вже вийшов з автомобілю, особа № 1 агресивно закрив двері та одразу наніс удар правою рукою в область лівого ока потерпілому, від чого той зробив крок назад, де потрапив до рук особи № 3, який підбіг ззаду, взяв за горло в захват «ключик», підбив коліна, повалив на землю та почав душити. В цей час особа № 1 наносив удари руками по голові - більше 10 ударів, удари були також ногами в область плечей, а особа № 3 продовжуючи душити наносив удари в область спини. В цей час ОСОБА_8 почав втрачати свідомість, нанесення ушкоджень продовжувалось 2 хвилини. Наносили ушкодження мовчки, поки їх фактично не забрали дружини. Потім ОСОБА_8 показав місце перебування свідків, напрямок руху.

- дані, переглянутих в судовому засіданні відеозаписів, що містяться на флеш-носії microSD SanDisKUltra 32GB № 9416XV952K2, згідно з якими, зміст відеозаписів відповідає відомостям зафіксованим у протоколах пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 05.02.2021 року та відомостям у протоколі слідчого експерименту від 05.02.2021 року за участі потерпілого ОСОБА_8 ;

- відповідь ТОВ «ТАКСІ БОНД» на запит інформації від 22.02.2020 року, що за номером телефону НОМЕР_2 в 23 год 53 хв. 26.06.2020 надійшло замовлення на послуги перевезення за адресою: АДРЕСА_5 . До обслуговування замовлення на підставі договору № 434 був залучений водій ОСОБА_8 , на автомобілі Great Wall C30 НОМЕР_1 ;

- доручення оперативному підрозділу про проведення слідчих (розшукових ) дій у порядку ст. 40, 41 КПК України від 15.12.2020, згідно з якими, слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_23 у кримінальному провадження № 0000727 від 15.07.2020 доручено оперативним працівникам ДВБ у Одеській області виконати ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2020;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.12.2020 року, додаток до нього Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, додаток диск DVD-R, згідно з яким старший оперуповноважений КМУ ДВБ Національної поліції України ОСОБА_26 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2020 отримано від ПрАТ «Київстар» доступ до інформації про зв`язок абонентів мобільного зв`язку;

- довідка, складена УТОЗ ГУНП в Одеській області за результатами опрацювання та аналізу інформації отриманої від операторів телекомунікацій щодо перебування абонентського номеру НОМЕР_2 , без зазначення дати та особи, яка провела процесуальну дію;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.12.2020 року, згідно з яким старший оперуповноважений КМУ ДВБ Національної поліції України на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2020 отримано від КНП «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради доступ до медичної інформації пацієнта ОСОБА_8 , та отримані медичні документи пацієнта ОСОБА_8 ;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 11.01.2021 року, додаток до нього Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, згідно з яким старший оперуповноважений КМУ ДВБ Національної поліції України на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2020 отримано від КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради доступ до медичної інформації пацієнта ОСОБА_8 , та отримані медичні документи пацієнта ОСОБА_8 ;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 29.12.2020 року, згідно з яким старший оперуповноважений КМУ ДВБ Національної поліції України на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2020 отримано від КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» Одеської міської ради доступ до медичної інформації пацієнта ОСОБА_8 , та отримані медичні документи пацієнта ОСОБА_8 ;

- висновок експерта № 88 від 15.01.2021 р., відповідно до якого у громадянина ОСОБА_8 малися наступні тілесні ушкодження: забійна рана нижньої повіки лівого ока, синець повік лівого ока, синці області лівої лопатки, поперекової області справа та зліва, правого плеча, правого стегна. Дані ушкодження могли бути заподіяні 27.06.2020 року. Забійна рана нижньої повіки лівого ока та синець повік лівого ока відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а інші виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Знаходження гр-на ОСОБА_8 на амбулаторному лікуванні в КНП «ЦПМСД № 10» ОМР та КУ «ООМЦПЗ» пов`язано з хронічною патологією судин головного мозку, яка у медичних документах була помилково оцінена як, нібито, наслідки перенесеної черепно-мозкової травми. Відповідно встановлені у медичній документації діагнози наслідків черепно-мозкової травми, слід вважати такими, що не підтверджуються об`єктивними даними;

- кадрові матеріали ГУНП в Одеській області відносно майора поліції ОСОБА_3 ;

- заява ОСОБА_8 від 06.10.2020 на ім`я слідчого Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, відповідно до якої потерпілий повідомляє, що ОСОБА_3 повністю компенсував завдану йому моральну та фізичну шкоду у грошовому еквіваленті, звертатися із цивільним позовом не буде, претензій до ОСОБА_3 не має, у разі прийняття рішень у відповідності до ст. 284 КПК України, які звільнять ОСОБА_3 від відповідальності оскаржувати їх не буде.

Суд, безпосередньо, всебічно, ретельно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в судовому засіданні не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виходячи із наступного.

Відповідно до ст. ст. 370, 373 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, обґрунтованим-на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КК України, вмотивованим - в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказування.

Докази мають бути належними та допустимими відповідно до ст.ст. 85, 86 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45) випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, тобто наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона злочину.

За змістом диспозиції ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство полягає у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Велика Палата Верховного Суду в абз. 2 п. 13 постанови від 03.07.2019 року по справі 288/1158/16-к зазначила, що хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Згідно абз. 2 п. 15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі 288/1158/16-к, за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував факту, що він зі своєю сім`єю: дружиною та шестирічною донькою в ніч 27.06.2020 року їхали в автомобілі потерпілого ОСОБА_8 , який був викликаний за допомогою сервісу виклику таксі «Бонд» на адресу м. Одеса, просп. Шевченка, 15/2 для подальшої поїздки додому за адресою АДРЕСА_2 . Під час зазначеної поїздки між ОСОБА_3 та водієм ОСОБА_8 виникло непорозуміння з приводу ймовірної оплати штрафу за перевезення дитини до 12 років без спеціального крісла, яке призвело до виникнення між чоловіками неприязних стосунків та до загострення конфлікту.

Обвинувачений ОСОБА_3 , присутня під час поїздки свідок ОСОБА_10 та сам потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, що потерпілий усвідомлював присутність шестирічної дитини серед його пасажирів саме перед початком поїздки, проте незважаючи на відсутність в його автомобілі спеціального крісла для перевезення дитини до 12 років, приступив до виконання замовлення з перевезення та розпочав рух. Крім того, з показань зазначених осіб, в достовірності яких у суду сумнівів немає, вбачається, що саме ОСОБА_8 почав вимагати від пасажирів оплатити ймовірний штраф за перевезення дитини до 12 років без спеціального крісла, а не отримавши від пасажирів згоду на оплату такого штрафу, зупинив автомобіль вночі у невідомому місці і сказав пасажирам вийти з нього, чим фактично відмовився виконати замовлення з перевезення пасажирів, для якого був викликаний, як водій таксі «Бонд». Тільки на прохання/вимогу ОСОБА_3 , потерпілий погодився повернути пасажирів на місце посадки, де між чоловіками в подальшому сталася сутичка.

Всі очевидці сутички свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що після повернення автомобіля таксі на місце посадки, водій ОСОБА_8 голосно лаявся та з погрозами вимагав від ОСОБА_3 гроші за поїздку та на оплату штрафу, на що ОСОБА_3 також відповідав лайкою. У зв`язку із чим, суд дійшов до висновку, що вказаний конфлікт обумовлений провокуванням з боку потерпілого та зростанням особистої неприязні між чоловіками.

Сам обвинувачений ОСОБА_3 під час допиту в суді пояснив, що сутичка між ним та потерпілим сталася у зв`язку із особистими неприязними стосунками, які виникли в результаті сварки в салоні автомобілю на фоні претензій, погроз та лайки ОСОБА_8 , які були висловлені в присутності дружини та дитини ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в суді пояснив, що він не був безпосереднім учасником сутички між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , не виступав за жодну сторону, а тільки розбороняв чоловіків. Зазначені обставини підтверджуються також показаннями очевидців подій свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_3 .

Аналізуючи показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надані в ході судового розгляду, зміст яких розкрито вище, суд визнає їх достовірними, у зв`язку з тим, що ці показання є послідовними, логічними такими, що узгоджуються між собою та з іншими безпосередньо дослідженими судом належними і допустимими доказами.

Відтак, судом не встановлено даних, які б свідчили, щоб в діях обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був мотив явної неповаги до суспільства, щоб їхня поведінка під час події носила характер зухвалого виклику соціальному оточенню, щоб вони вчиняли дії, які б свідчили про протиставлення себе оточуючим узагалі, показували б свою зверхність, і викликали в сторонніх осіб спробу припинити такі дії.

Щодо показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , то останні не були свідками подій, які передували зверненню потерпілого ОСОБА_8 до них, як до правоохоронних органів, а їхні показання стосуються лише обставин отримання 27.06.2020 від потерпілого заяви про нанесення йому тілесних ушкоджень. При цьому, обидва свідки зазначили, що ОСОБА_4 взагалі не бачили, а ОСОБА_3 опір не чинив, поводив себе адекватно, спокійно, нормально, що чергового разу свідчить про відсутність у ОСОБА_3 мотиву явної неповаги до суспільства та відсутність бажання протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Що стосується показань потерпілого ОСОБА_8 про нанесення йому чисельних ударів в область голови, тулуба, спини, та того, що його душили, то згідно з обвинувальним актом обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 інкриміновано вчинення хуліганських дій групою осіб, та при цьому, жодній особі не висунуто обвинувачення з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а отже обставини та механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілому не є предметом дослідження у межах даного кримінального провадження.

При цьому, слід зауважити, що під час допиту в судовому засіданні, в заяві про злочин та під час слідчого експерименту, потерпілий заявив, що обидва чоловіки били його з усієї сили по голові, спині, тулубу, душили, та що він втратив свідомість. Однак вказані твердження спростовуються дослідженим висновком експерта, відповідно до якого не вбачається наявність слідів душіння, та встановлено відсутність черепно-мозкової травми. У потерпілого виявлена забійна рана нижньої повіки лівого ока, синець повік лівого ока, синці області лівої лопатки, поперекової області справа та зліва, правого плеча, правого стегна. У зв`язку із чим, суд вбачає ознаки перебільшення в оцінці потерпілим подій, що сталися з ним.

Таким чином, судом встановлено, що всупереч ст. 92 КПК України прокурором не доведено вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України .

Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також у зв`язку із неможливістю спростування виправдовувальних показань обвинувачених, суд, у відповідності до ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь обвинувачених і приходить до загального висновку про недоведеність в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та як наслідок, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід виправдати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373 , 374, КПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати.

Речові докази по справі:

- флеш-носій microSD SanDisKUltra 32GB № 9416XV952K2 із відеозаписами процесуальних дій - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

- цифровий диск з відеозаписами подій 27.06.2020 року з камер відеоспостереження КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

20.07.2022