Справа № 754/7911/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002353 від 10.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярославка Бобровицького р-ну Чернігівської обл., українця, громадянина України, який одружений, з середньою освітою, офіційно працює на посаді регулювальника руху швидкості вагонів ВП «Київська дирекція залізничних перевезень», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше мне судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10

в с т а н о в и в:

у ніч з 09.04.2020 на 10.04.2020 ОСОБА_7 знаходився у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де розпивали спиртні напої. В подальшому ОСОБА_11 почав провокувати сварку з ОСОБА_7 , ображаючи останнього словесно та наносячи йому ляпаси по обличчю. Після чого у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник умисел, направлений на умисне вбивство останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , взяв зі столу предмет, схожий на кухонний ніж, та утримуючи його у правій руці звичайним хватом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс ОСОБА_11 , один удар зазначеним предметом, схожим на кухонний ніж з пласким односторонньо гострим типом клинка, що має обушок П-подібного перетину та лезо, в область лівої верхньої частини грудної клітини, в результаті чого, спричинив проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з розташуванням рани на шкірі передньої поверхні грудної клітки зліва в 1-му межребер`ї по пригруднинній лінії, з рановим каналом, що відходить від неї у напрямку: спереду-назад, зверху-вниз та дещо справа-наліво, що проникає в ліву плевральну порожнину, з пошкодженням по ходу ранового каналу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів та пристінкової плеври в 1-му межребер`ї зліва по груднинній лінії, грудної аорти (наскрізне ушкодження в ділянці дуги аорти). Рановий канал сліпо закінчується в параортальній клітковині, довжина його по зонду приблизно 8,5 см

Вищезазначені тілесні ушкодження в сукупності сформували проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, що супроводжувалось внутрішньою зовнішньою кровотечею з розвитком небезпечного для життя явища - крововтрати, яка обумовила настання смерті, у зв`язку з чим мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, від чого настала смерть потерпілого на місці події, протягом короткого проміжку часу, який вимірюється хвилинами (30-40 хвилин).

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав в повному обсязі, дав покази, що зранку 09.04.2020 року після роботи приблизно о 10 годині він з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 втрьох прийшли до нього додому, розпивали спиртні напої. Приблизно о 12 годині ОСОБА_7 відчувши втому після нічної зміни пішов спати, залишивши ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вдвох. Ввечері близько 17 години вони його розбудили і всі разом знову випили невелику кількість спиртних напоїв. Після цього ОСОБА_7 знову пішов спати. Прокинувшись в ранці близько 06 години він спочатку направився на кухню випити води, звернув увагу, що ОСОБА_12 в квартирі не було, а ОСОБА_11 лежав в коридирі на підлозі, наче спав. Після того, як випив води, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 та побачив, що той лежить обличчям догори, білий. ОСОБА_7 вирішив, що у ОСОБА_11 щось сталося з серцем, викликав швидку допомогу, чекав на вулиці. Лікар швидкої констатував смерть та викликав поліцію. Вподальшому його було затримано працівниками поліції. Зауважив, що після затримання та під час проведення слідчих дій на нього вчинявся тиск з боку працівників поліції, тому будучи розгубленим він вину спершу визнав. Цивільний позов не визнав в повному обсязі наполягаючи на своїй невинуватості.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невизнання своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.
Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що із загиблим та обвинуваченим вони разом працюють у ВП «Київська дирекція залізничних перевезень». Зранку 09.04.2020 року після роботи приблизно о 10 годині вони втрьох направились додому до ОСОБА_7 посидіти та поспілкуватись. По дорозі купили пляшку горілки та прийшовши додому випили по декілька чарок. ОСОБА_7 хотів іти спати, а ОСОБА_11 його не пускав, через що у них виникла сварка, ОСОБА_11 декілька разів дав ляпаса ОСОБА_7 , спілкування між ними було напруженим, потім вони ще випили невелику кількість горілки і ОСОБА_7 пішов спати. Близько 17 години ОСОБА_11 розбудив ОСОБА_7 , щоб останній з ними ще випив та повечеряв, Приблизно о 22 години вона пішла додому, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 залишилися в квартирі. Також зазначила, що під час спілкування того вечора між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 періодично виникав словесний конфлікт.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надав пояснення, що 10.04.2020 працюючи фельдшером швидкої допомоги приїхав на виклик за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі був ОСОБА_7 та загиблий, більше нікого не було. Тіло загиблого було вже холодне, з ознаками трупного задубіння. Констатувавши смерть він повідомив поліцію.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 надав пояснення, що його батько дійсно працював у ВП «Київська дирекція залізничних перевезень», щодо обставин події пояснень надати не міг, оскільки не був учасником чи свідком даної події.
Окрім показання вищевказаної особи вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, також підтверджується наступними дослідженими судом процесуальними джерелами доказів, а саме:
- протоколом огляду місця події від 10.04.2020 року, з додатком, відповідно до якого в квартирі АДРЕСА_2 при вході в коридорі на підлозі виявлено труп чоловіка, який лежав на правому боці, обличчям догори, ноги зігнути у колінах. Трупне заклякання явно виражене, трупні плями розташовані на задній та правій бічній поверхні тіла. На передній частині светра зліва у верхній частині наявне пошкодження тканини з накладаннями навколо слідів засохлої крові. На передній поверхні грудей зліва виявлено колото-різану рану вертикальної орієнтації та множинні різнонаправлені потьоки підсохлої крові.На лівій бічній поверхні шиї, щелепі, під мочкою вуха та на руках розташовані подряпини. Інших видимих ушкоджень на трупі не виявлено. При огляді квартири виявлено плями бурого кольору біля входу на кухню, у смітнику порожні пляшки від горілки та залишки від розбитих чарок, вхідні двері без слідів зламу чи пошкоджень;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10.04.2020 року, відповідно до якого 10.04.2020 року о 09:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, затримано ОСОБА_7 , якому роз`яснено його права та забезпечено безоплатну правову допомогу;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.05.2020 року, з додатком, під час якого ОСОБА_7 добровільно показав за допомогою статиста, як саме він наносив ОСОБА_11 ножове поранення; також при перегляді відеофіксіції проведення слідчого експеримену вбачається добровільна участь обвинуваченого ОСОБА_7 при проведенні даної слідчої дії. Слід звернути увагу, що слідчий експеримент проводився в присутності захисника, що підтверджується його підписом в протоколі, також зауважень чи скарг у протоколі не зазначено.

- висновком судово-медичної експертизи № 091-136-2020 від 12.06.2020 року зрізів нігтів рук ОСОБА_11 та крові ОСОБА_7 , з якої вбачається: 1. Кров ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО; 2. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту правої (об.І) і лівої (об.2) рук трупа ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кров не знайдена. Виявлені одиничні епітеліальні клітини, вйдова та статева належність яких не визначена через негативний результат з усіма видовими сироватками, введеними в реакцію та непридатність ядер клітин для цитологічного аналізу, що виключає їх подальше дослідження;
- висновком судово-медичної експертизи № 081-145-2020 від 13.05.2020 року марлевого тампона зі змивом з підлоги біля входу на кухню, з якої вбачається, що на наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом з підлоги біля входу на кухню, який вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, проте групова належність крові не встановлена;
- висновком судово-медичної експертизи № 081-144-2020 від 07.05.2020 року змива речовини бурого кольору, з якої вбачається, що на наданому на експертизу фрагменті марлі зі змивом речовини бурого кольору з дверної рами вхідних дверей виявлено кров людини, при серологічному дослідженні встановлено, що не виключено можливості походження цієї крові від ОСОБА_11 ;
- висновком судово-медичної експертизи № 021-818-2020 від 24.06.2020 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 1969р.н., були виявлені наступні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з розташуванням рани на шкірі передньої поверхні грудної клітки зліва в 1-му межребер`ї по пригруднинній лінії, по ходу ранового каналу ушкоджуються: шкіра, підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи і пристінкова плевра в 1-му межребер`ї зліва по пригруднинній лінії, грудна аорта (наскрізне ушкодження в ділянці дуги аорти); рановий канал закінчується в парааортальній клітковині, також наявне одне садно у підщелепній ділянці зліва. Виявлене колото-різане поранення грудної клітки з урахуванням даних судово-медичного криміналістичного дослідження, утворене від колюче-ріжучої дії плаского односторонньо-гострого предмета типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо. Виявлене садно на трупі утворилося від дії тупого предмету, має ознаки легкого тілесного ушкодження, що зазвичай не супроводжується короткочасним розладом здоров`я. Характер та особливості тілесних ушкоджень, які в сукупності формують колото-різане поранення, їх зовнішній вигляд, данні гістологічного дослідження травмованих тканин (відсутність клітинних реакцій в травмованих тканинах) вказують на те, вони прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті (від моменту спричинення їх до настання смерті пройшов короткий проміжок часу, який вимірюється хвилинами - десятками хвилин (не більше 30-40 хвилин). Тілесні ушкодження в сукупності формують проникаюче колото-різане поранення грудної клітки, супроводжувались внутрішньою та зовнішньою кровотечею з розвитком небезпечного для життя явища - крововтрати, яка обумовила настання смерті, у зв`язку з чим мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Зовнішній вигляд та особливості садна у підщелепній ділянці зліва вказують на можливість його спричинення приблизно в один час з колото-різаним пораненням.
Відповідно до даного висновку, смерть ОСОБА_11 1969р.н. настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням м`яких тканин, грудної аорти, що привело до внутрішньої та зовнішньої кровотечі з розвитком крововтрати, на що вказує: наявність ушкоджень, блідість шкіри і слизових оболонок, приблизно 2400 мл рідкої крові та темно-червоних пухких згортків її у лівій плевральній порожнині, смугасті та плямисті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку.
При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_11 , 1969р.н. знайдено етиловий спирт в концентрації - 2,52промілле, що за життя зазвичай відповідає сильному алкогольному сп`янінню.
З висновку судово-медичної експертизи № 022-38-818-2020 від 24.06.2020 року вбачається, що покази ОСОБА_7 (вказані у протоколі проведення слідчого експерименту від 08.05.2020 року за його участю (з відеозаписом слідчого експерименту) відповідно взаємного розташування ОСОБА_11 та ОСОБА_7 в момент спричинення колото-різаного поранення потерпілому відповідають виявленим судово-медичним даним стосовно кількості колото-різаних поранень (одне поранення), розташуванню колото-різаної рани на трупі потерпілого та напрямку занурення колючо-ріжучого предмету в тіло відповідно напрямку відходження ранового каналу від рани на шкірі.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновоку судово-психіатричної експертизи №292 від 21.05.2020 року ОСОБА_7 на період кримінального правопорушення не виявляв ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновоку експертизи №17-1/1445 від 03.06.2020 року встановлено, що відбитки пальців рук, зразки яких було взято з речових доказів, а саме: порожніх пляшок та залишків від розбитих чарок під час огляду місця події з предметів у вище вказаній квартирі, належать ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Не дивлячись на заперечення вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість повністю доведена зібраними та дослідженими у справі доказами.
Показання свідків повністю узгоджуються з фактичними даними, відображеними у матеріалах справи процесуальних джерел доказів у їх сукупності.
Тому, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому діянні.
У судовому засіданні не було встановлено протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого ОСОБА_11 відносно обвинуваченого, які б могли викликати ОСОБА_7 стан необхідної оборони, оскільки відсутні будь-які докази того, що з боку потерпілого мало місце суспільно небезпечне посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого.
Враховуючи обставини справи, спосіб, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку та дії ОСОБА_7 після умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 свідчать про те, що ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.
Не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин, оскільки будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження доводів обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у тому, що він своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 115 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно зі ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі.
Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували покарання, конкретних обставин кримінального провадження, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його особу, суд вважає, що його перевиховання й виправлення не можливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У цивільному позові ОСОБА_11 визначено матеріальну шкоду в розмірі 19467 (дев`ятнадцяти тисяч чотирьохсот шістдесят семи) грн 00 к., яка складається із витрат на поховання батька.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода полягає у тому, що потерпілому ОСОБА_11 спричинено моральні страждання через несподівану та передчасну смерть його батька, яка стала тяжким ударом та непоправною втратою. Зокрема щоденні думки та спогади про наслідки цієї психотравмуючої події, емоційні хвилювання при згадуванні, що внесло негативні зміни у його життя.

Суд, з`ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі ОСОБА_11 оцінює заподіяну йому шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про задоволення цивільного позову в частині матеріальної шкоди та часткове задоволення цивільного позову в частині моральної шкоди.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Речові докази, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 19467 (дев`ятнадцяти тисяч чотирьохсот шістдесят семи) грн 00 к.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) грн.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме, з 10.04.2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3