ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2905/22

Провадження № 11-кп/4820/452/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 січня 2022 року за № 0000128 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайоннного суду Хмельницької області від 11 березня 2022 року, -
в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Хмельницького, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
- вироком Хмельницького міського суду від 22.06.1988 року за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до покарання у виді 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на підставі ст. 46-1 КК України на 2 роки, ухвалою Хмельницького міського суду від 09.02.1989 року засудженого направлено для відбування покарання в місця позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міського суду від 21.02.1989 року за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (1960 року) до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міського суду від 25.04.1989 року за ч. 2 ст. 215-3, ст. 43 КК України (1960 року) до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Кам`янець-Подільського міського суду від 08.10.1990 року за ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до покарання у виді 5 років позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міського суду від 30.04.1990 року за ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міського суду від 02.04.1996 року за ч. 1 ст. 226-6 КК України (1960 року) до покарання у виді 1 року позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міського суду від 31.08.1998 року за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 145, ч. 2 ст. 229-6, ст. 40 КК України (1960 року) до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 13.04.2004 року за ч. 3 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 18.05.2007 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.01.2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі;
- вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.2016 року за ч. ч. 2, 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі;
умовно-достроково звільненого 27.09.2021 року на 1 рік 8 місяців 20 днів,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

В силу ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.2016 року і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування під вартою з 18.01.2022 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 залишено попередній, - тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1372 грн. 96 коп. процесуальних витрат.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за кримінальні правопорушення проти власності, 18.01.2022 року близько 04 год. 54 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підійшовши до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь підготовленого для вчинення кримінального правопорушення металевого гайкового ключа, пошкодив серцевину замка вхідних метало пластикових дверей магазину, та за допомогою заздалегідь підготовленої викрутки, викрутив серцевину замка вказаних дверей, відчинивши їх. Після цього незаконно проник всередину приміщення вказаного магазину, де направився до каси розрахунку, підійшовши до якої помітив ключ, який знаходився біля касової шухляди та за допомогою якого відчинив касову шухляду, всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 359 грн. 50 коп., належні фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 . Вказані кошти в подальшому умисно, таємно, з корисливих мотивів взявши у руки викрав та заховав до правої кишені куртки, після чого покинув місце події. Зазначеними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 , майнових збитків в сумі 359 грн. 50 коп.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що участі у вчиненні злочину не приймав, його вина у викрадені майна з торгівельного закладу не доведена, а висновки викладені у вироку суду не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки судом не було об`єктивно встановлено обставин вчинення злочину, а призначене йому покарання є занадто суворим.
ОСОБА_7 , будучи належним чином, у встановленому законом порядку повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку не скористався та відмовився вийти з камери слідчого ізолятора для участі в процесі апеляційного розгляду, що стверджується поясненнями працівника слідчого ізолятора в процесі апеляційного розгляду.
За таких обставин, з огляду на те, що ОСОБА_7 , будучи належним чином, у встановленому законом порядку повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку не скористався, в процесі апеляційного розгляду присутній його професійний захисник, який може захистити його права та законні інтереси, а в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе продовжити розгляд провадження у відсутності обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами в провадженні проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового розгляду ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю ствердивши час, місце та спосіб викрадення майна з магазину «Щодня», його кількість та вартість, в своїх діях каявся.

Крім того, факт вчинення обвинуваченим злочину об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з таблицями ілюстрацій з яких вбачається, що замок магазину «Щодня» по АДРЕСА_2 зламаний, тобто саме в місці вчинення злочину, саме в тому, на яке вказував обвинувачений і саме таким способом, як стверджував ОСОБА_7 в процесі судового розгляду (а.п. 50-65).

Змістом висновку експерта № СЕ-19/123/22/613-ТР від 21.01.2022 року стверджується, що слід підошви взуття вилучений в магазині «Щодня» по АДРЕСА_2 , залишений взуттям аналогічним за конструкцією підошви, малюнком та розміром елементів підошви взуття ОСОБА_7 (а.п. 35-39).
Проаналізувавши вказаний висновок експертизи в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що виявлений в торгівельному закладі слід взуття залишений саме обвинуваченим, оскільки це повністю узгоджується з належними, об`єктивними, вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

Із змісту протоколу огляду документів вбачається, що в магазин «Щодня» по Проспекту Миру,54 у м. Хмельницькому проникла особа та оглядала касу торгового закладу, тобто саме ту, з якої було викрадено 359 грн. 50 коп. належних потерпілій ОСОБА_9 (а.п. 108-110).
Змістом протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками стверджується, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , опізнали ОСОБА_7 , як особу, яка у нічну пору в січні 2022 року проникла в магазин «Щодня» по АДРЕСА_2 та будучи викритою у вчиненні злочину залишив торгівельний заклад (а.п. 113-115, 116-118).
Із даних протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_7 в присутності понятих, з застосуванням відеозномки, що виключало вчинення на нього будь якого тиску і примусу, в деталях, вказав місце та спосіб заволодіння майном потерпілої (а.п. 148-150).

Змістом висновку судово-психіатричного експерта № 8 від 31.01.2022 року стверджується, що хоча ОСОБА_7 і виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивного типу ускладнені психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіатів, PVP, синдром залежності, разом з тим на період вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, може усвідомлювати свої дії та керувати ними і на теперішній час (а.п. 189-191).

Тобто, ОСОБА_7 , як на момент вчинення кримінального правопорушення, так і на даний час є осудним.

Кількість та вартість викраденого майна стверджується показаннями обвинуваченого та ним не оспорюється.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необґрунтованість заведення кримінального провадження та його засудження.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення ОСОБА_7 злочину, які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб ОСОБА_7 чи його захисник звертались із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Колегія суддів відхиляє твердження обвинуваченого, що викрадення майна він не вчиняв та оговорив себе. Оскільки такі твердження спростовуються вищенаведеними, здобутими органами досудового розслідування та перевіреними судом належними, об`єктивними та обґрунтованими доказами у їх сукупності, в тому числі даними слідчих дій, які прямо вказують на обвинуваченого, як на особу, яка викрала належне потерпілій майно.

Фактично не заперечує вказаних обставин і сам ОСОБА_7 однак викладає свою версію подій.

Ставлячи питання про скасування вироку, обвинувачений, конкретних фактів порушення його прав та законних інтересів, органами досудового розслідування та судом не навів, а виключно обмежився перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними, впливали на доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого чи визначення виду та строку покарання, перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тягли за собою скасування вироку, на що посилаються ОСОБА_7 у провадженні не допущено.

В провадженні встановлено достатньо належних, об`єктивних та допустимих доказів, які дали можливість встановити істину, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Оголошена ОСОБА_7 підозра, кваліфікація його дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому, твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.

Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні тяжкого злочину, його підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм його вчинення.

За таких обставин приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким, його особу, який раніше неодноразово судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, вчинив новий, умисний злочин, систематичність вчинення кримінально-карних діянь, спосіб та механізм вчинення злочину, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімального розміру є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

А тому, колегія суддів не може погодитись з твердженнями сторони захисту про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайоннного суду Хмельницької області від 11 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримає під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2