Справа № 308/4855/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, зі скаргою, в якій вказує на те, що 14.04.2022 за допомогою засобів електронної пошти направив до Закарпатської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення. Стверджує, що відповіді про реєстрацію його заяви в ЄРДР не отримав.
03.05.2022 заявник подав до слідчого судді клопотання про витребування доказів - копію його заяви, а також просив дослідити лист Закарпатської обласної прокуратури від 19.04.2022 №27-3/7 вих. 22, адресований йому.
04.05.2022 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою витребувано із Закарпатської обласної прокуратури (, вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, 88000) належним чином завірену копію заяви ОСОБА_3 від 14.04.2022, надіслану останнім до прокуратури засобами електронної пошти.
17.05.2022 на виконання ухвали від Закарпатської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_3 , надіслана останнім 14.04.2022 на офіційну електронну адресу Закарпатської обласної прокуратури засобами електронної пошти.
19.05.2022 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, за результатами розгляду вказаної скарги, постановлено зобов`язати посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, уповноважених на реєстрацію та прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, надісланої останнім 14.04.2022 на офіційну електронну адресу Закарпатської обласної прокуратури засобами електронної пошти.
Заявником ОСОБА_3 , на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2022, подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, призначено новий розгляд скарги у суді першої інстанції.
В судове засідання призначене на 04.08.2022 року на 08 год. 55 хв. заявник та прокурор не з`явилися, повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення не подавали. У зв`язку з неявкою учасників в судове засідання, розгляд скарги перенесено на 23.08.2022 року на 09 год 00 хв.
В судове засідання призначене на 23.08.2022 року на 09 год 00 хв. заявник та прокурор не з`явилися, повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення не подавали. У зв`язку з неявкою учасників в судове засідання, розгляд скарги перенесено на 05.09.2022 року на 15 год 00 хв.
Заявник в судове засідання призначене на 05.09.2022 року на 15 год 00 хв. не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Вказане підтверджується, довідкою про доставлення sms повідомлення, на мобільний телефон ОСОБА_3 . Заяв про підтримання скарги та розгляд справи за відсутності скаржника або відкладення судового засідання до суду останньою не подано.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Разом із тим, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Просив відмовити у задоволенні скарги.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчим суддею прийнято рішення про проведення розгляду скарги за відсутності скаржника, оскільки останній будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, залишення скарги без розгляду суперечить правовим приписам ст.307 КПК України, а відтак, скаргу слід вирішити на підставі поданих доказів.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У частині 5 ст.9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Судом встановлено, що скаржник будучи неодноразово належним чином повідомленою про час і місце розгляду скарги, в судові засідання не з`являється, а відтак, судом вирішено провести розгляд скарги за її відсутності, що на думку слідчого судді не суперечить правовим приписам кримінально-процесуального закону. Слідчий суддя позбавлений можливості прийняти інше, аніж передбачено ст.307 КПК України, судове рішення по скарзі.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а також участь у його розгляді («Трух проти України», «Пономарьов проти України»),

А тому, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної заяви без участі заявника, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КПК України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Слідчим суддею прийнято рішення про проведення розгляду скарги за їх відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.3 ст.306 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, доходить наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що 14.04.2022 заявник надіслав на офіційну електронну адресу Закарпатської обласної прокуратури заяву про вчинення працівниками Бучанського УП ГУНП в Київській області к/п, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. В прохальній частині якої просив внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, передавши матеріали заяви до ТУ ДБР в м. Києві для його здійснення.
Вказана заява зареєстрована в Закарпатській обласній прокуратурі 15.04.2022, що підтверджується наявним на ній відтиском штампу вхідної кореспонденції прокуратури.
Однак за твердженням заявника відомості до ЄРДР за вказаною вище заявою на дату звернення до суду зі скаргою не внесені.
На день розгляду скарги, слідчому судді не надано доказів того, що відомості за заявою ОСОБА_3 від 14.04.2022, внесено відповідальною особою Закарпатської обласної прокуратури до ЄРДР.
Разом із тим, з листа Закарпатської обласної прокуратури від 19.04.2022 №27-3/7 вих. 22 вбачається, що для розгляду та прийняття рішення Закарпатською обласною прокуратурою скеровано до Київської обласної прокуратури звернення ОСОБА_3 щодо можливого вчинення працівниками Бучанського відділу поліції Київської області або ТУ ДБР в м. Києві кримінального правопорушення.
В ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 25.07.2022, якою було скасовано ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2022, колегія суддів зазначила, що: дійшовши висновку про необхідність зобов`язання посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, уповноважених на реєстрацію та прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, у порядку ч. 1 ст. 214 КПК України, внести відомості до ЄРДР відповідно до заяви ОСОБА_3 , надісланої ним 14.04.2022 на офіційну електронну адресу Закарпатської обласної прокуратури засобами електронної пошти, слідчий суддя залишив поза увагою те, що ОСОБА_3 оскаржується бездіяльність посадових осіб Закарпатської обласної прокуратури.
Апеляційний суд погодився із доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя вийшов за межі доводів скарги ОСОБА_3 , зобов`язавши інший орган внести відомості до ЄРДР за заявою, з якою ОСОБА_3 до них не звертався.
При цьому, було звернуто увагу суду першої інстанції на те, що, зобов`язавши посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, уповноважених на реєстрацію та прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, у порядку ч. 1 ст. 214 КПК України, внести відомості до ЄРДР відповідно до заяви ОСОБА_3 , надісланої ним 14.04.2022 на офіційну електронну адресу Закарпатської обласної прокуратури засобами електронної пошти, слідчий суддя, не з`ясовував чи надходила заява ОСОБА_3 або її копія до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві. Окрім того, колегія суддів зазначила, що у випадку ненадходження заяви ОСОБА_3 або її копії до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, не видається за можливе виконати судове рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з частиною 1статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 вказаної норми здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути: 1) відібрано пояснення; 2) проведено медичне освідування; 3) отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей …

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені в частині 5 статті 214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед інших відомостей, підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела

Кримінально-процесуальним законодавством не встановлено порядок та зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях.

Таким чином, положення зазначеної статті зобов`язують внести відомості до ЄРДР невідкладно після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Застереження щодо «обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» стосується не заяви чи повідомлення, а самостійного виявлення слідчим чи прокурором таких обставин з будь-якого іншого джерела, аніж заява чи повідомлення.

Обставини щодо наявності або відсутності суспільно небезпечного винного діяння (дії чи бездіяльності), вчиненого суб`єктом злочину, можуть бути встановлені лише після проведення дій, передбачених главою 20 КПК України.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що у кожному окремому випадку, особа, на яку законом покладено обов`язок внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, такі відомості зобов`язана внести до реєстру та розпочати досудове розслідування.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, також визначено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слід констатувати, що станом на день розгляду скарги слідчому судді не надано підтвердження тому, що відомості за заявою ОСОБА_3 , від 14.04.2022 року що подано на електронну адресу Закарпатської обласної прокуратури, внесено до ЄРДР.

З огляду на викладене, керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України) відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, враховуючи те, що доказів внесення відомостей за заявою до ЄРДР суду не надано, вважаю, що особа, яка прийняла зазначену вище заяву про кримінальне правопорушення не виконала вимоги частини 1статті 214 КПК України, оскільки зробити висновок щодо наявності обставин та ознак кримінального правопорушення можливо лише в ході проведення досудового розслідування за результатами здійснення певних слідчих дій.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Крім того, поняття підслідності визначено у ст. 216 КПК України.

За змістом ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Прокурор розглядає письмове повідомлення слідчого протягом десяти днів з дня його отримання та в разі підтвердження наведених у ньому обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Разом з тим, за змістом ст. 214 КПК України досудове розслідування може бути розпочате лише після внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У разі, якщо після внесення відомостей до ЄРДР та початку розслідування буде встановлено, що розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що у кожному окремому випадку, особа, на яку законом покладено обов`язок внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, такі відомості зобов`язана внести до реєстру та розпочати розслідування, та лише після цього у випадках, передбачених цим Кодексом, вирішувати питання про підслідність справ.

Отже, наведеними положеннями процесуального законодавства визначено питання про те, який орган за підслідністю повинен здійснювати досудове розслідування.

Так, звертаючись до слідчого судді із даною скаргою, заявник просив внести відомості відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою, тобто в порядку ст. 214 КПК України. Таким чином приходжу до висновку про необхідність задоволення скарги в цій частині.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1--1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З наведеного слідує, що у вказаній нормі не зазначено те, що слідчий суддя має при ухваленні відповідного рішення за результатами розгляду скарги, визнавати протиправними дії відповідної посадової особи.

При вирішені питання по вимозі скарги, слідчий суддя враховує, що заявником не наведено, а у слідчого судді відсутні дані, який конкретно слідчий, прокурор мав здійснити відповідну дію та не здійснив.

За частиною 2 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно п.1 до ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За таких обставин враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст.306-307,369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Закарпатської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, надісланої останнім 14.04.2022 на офіційну електронну адресу Закарпатської обласної прокуратури засобами електронної пошти, у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1