печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0005864 від 01.07.2017, -

ВСТАНОВИВ:
25.01.2021 до Печерсько го районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0005864 від 01.07.2017.

В обґрунтування клопотання адвокат вказує, що в рамках кримінального провадження виникла необхідність в накладенні арешту з метою забезпечення цивільного позову, заявленого в рамках кримінального провадження №0005864.

Так, адвокат просить суд накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, а саме: на транспортний засіб марки AUDI, моделі А6, сірого кольору, рік випуску 2016, об`єм двигуна 1968 см/куб, який на праві власності належить ОСОБА_6 (дата народження 29.01.1977, РНКОПП НОМЕР_1 ).

Адвокат в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, надавши письмові заперечення, в яких зазначила, що ОСОБА_6 не є ще підозрюваним у кримінальному провадженні, а тому підстав для накладення арешту немає.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005864 здійснюється відділом дізнання Печерського УП ГУ НП у м. Києві під процесуальним керівництвом Печерської окружної прокуратури.

Адвокат стверджує, що кримінальним правопорушенням було завдано майнову та моральну шкоду ОСОБА_5

28.09.2021 у вказаному кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов від цивільного позивача ОСОБА_5 до цивільного відповідача ОСОБА_6 , який порушив ПДР України і за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки під його управлінням, незалежно від наявності вини.

Так, адвокат зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 30.06.2017 близько 12:35 год. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «NISSAN X-TRAIL» з номерним знаком « НОМЕР_2 », рухаючись по асфальтобетонному, сухому, чистому дорожньому покритті проїзної частини вулиці Старообухівська в місті Києві, зі сторони села Мриги, знаходячись на відстані 3,3 кілометри від перехрестя з вулицею Столичне шосе, порушив пункти Правил дорожнього руху України, а саме: будучи неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, під час руху неправильно визначив розташування на проїзній частині керованого ним транспортного засобу, у зв`язку з чим при наближенні до припаркованого у зустрічному йому напрямку руху автомобіля «MAZDA 6» з номерним знаком « НОМЕР_3 » (у якому знаходились, ОСОБА_7 , як водій та ОСОБА_5 , як пасажирка) не дотримався безпечного інтервалу та передньою лівою частиною свого транспортного засобу здійснив наїзд на передню ліву частину автомобіля MAZDA 6», д. н.з. « НОМЕР_3 ».

Висновком експерта за результатами судової автотехнічної експертизи №12-1/2362 від 16.11.2017 у кримінальному провадженні № 0005864 встановлено, що місце зіткнення автомобіля «NISSAN X-TRAIL» з н.з. « НОМЕР_2 » та автомобіля «MAZDA 6» з н.з. « НОМЕР_3 » розташовується на початку сліду та подряпин на асфальтобетонному покритті.

Показання водія автомобіля «NISSAN X-TRAIL», д.н.з. « НОМЕР_2 » ОСОБА_6 в частині вказаних ним параметрів розташування автомобілів «NISSAN X-TRAIL» д.н.з. « НОМЕР_2 » та «MAZDA 6» д.н.з.. « НОМЕР_3 » перед зіткненням, відносно меж проїзної частини та в частині вказаного ним швидкісного режиму автомобіля «MAZDA 6» д.н.з. « НОМЕР_3 » перед зіткненням є технічно не спроможними.

В ситуації, що склалась на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, ОСОБА_6 , як водій автомобіля «NISSAN X-TRAIL» д.н.з. « НОМЕР_2 » повинен був керуватись з вимогами пунктів 13.1,13.3 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306).

В даній дорожній ситуації експертом з технічної точки зору в діях ОСОБА_6 , як водія автомобіля «NISSAN X-TRAIL» д.н.з. « НОМЕР_2 » вбачаються невідповідності вимогам пунктів 13.1; 13.3 ПДР України.

Таким чином, водієм ОСОБА_6 порушено вимоги пунктів 2.3 (підпункт б), 11.1,12.1, 13.1,13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (в редакції від 14.11.2015, яка діяла на момент настання події - 30.06.2017).

З технічної точки зору причиною виникнення ДТП є невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам пунктів 13.1,13.3 ПДР України, який мав технічну можливість уникнути ДТП.

За таких умов, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення і наявна обґрунтована підозра, у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої ОСОБА_6 , як водієм автомобіля «NISSAN X-TRAIL» д.н.з. « НОМЕР_2 », ОСОБА_7 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, а їх автомобіль «MAZDA 6» з реєстраційним номером « НОМЕР_3 » зазнав механічних пошкоджень. Вказані обставини призвели також до завдання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 моральної та майнової шкоди.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 24.03.1962, ОСОБА_5 є дружиною ОСОБА_7

15.11.2020, ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.12.2020 серії НОМЕР_4 .

Слід звернути увагу, що на момент завдання шкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі, тобто майнова шкода завдана спільній сумісній власності - майну подружжя (автомобілю спільній сумісній власності, сімейному бюджету, з якого понесені витрати (збитки) для відновлення порушеного права).

Таким чином, цивільний позивач ОСОБА_5 як дружина ОСОБА_7 має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди як їй особисто, так і ОСОБА_7

28.09.2021 у кримінальному провадженні №0005864 від 01.07.2017 за ч.1 ст.286 КК України пред`явлено цивільний позов від цивільного позивача ОСОБА_5 до цивільного відповідача ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 364 100, 33 грн. (розмір шкоди та ціна позову), яка складається з: 274 100,33 грн. майнової шкоди, 90 000,00 грн. моральної шкоди.

Так, адвокат вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 завдано майнову шкоду у розмірі 274 100,33 грн., а саме:

вартість завданого матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «MAZDA 6» з реєстраційним номером « НОМЕР_3 », станом на 30.06.2017 (дата дорожньо- транспортної пригоди) становить 232 361,98 грн., що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку від 10.04.2018 вих. № 15077 за результатами автотоварознавчого дослідження;

витрати на доставлення автомобіля «MAZDA 6» з реєстраційним номером « НОМЕР_3 » на спецмайданчик за допомогою евакуатора в м. Києві у розмірі 720,00 грн. Вказані витрати підтверджуються копією квитанції №493/з16 АТ «ПРАВЕКС БАНК» від 06.07.2017, де платник ОСОБА_7 , а отримувач ДП МВС України «ІНФОРМ-РЕСУРСИ».

витрати на доставлення автомобіля «MAZDA 6» з реєстраційним номером «АА57801Н» зі спецмайданчика до місця проживання власника у розмірі 897,00 грн. Вказані витрати підтверджуються актом виконаних робіт та квитанцією №857459 від 06.07.2017, виданими фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 .

витрати на проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «MAZDA 6» з реєстраційним номером « НОМЕР_3 », становлять 2 500,00 грн. Вказані витрати підтверджуються актом №15077 від 10.04.2017 та квитанцією №15077 від 10.04.2018, які складені ФОП ОСОБА_9

витрати, пов`язані з лікуванням отриманих при ДТП тілесних ушкоджень та обстеженнями ОСОБА_7 (розміщення, утримання, діагностика, лікування у закладі охорони здоров`я, придбання лікарських засобів) становлять 33 736,00 грн. Ці витрати підтверджуються розрахунком оплати за послуги медичної допомоги ОСОБА_7 за 30.06.2017-05.07.2017, листом ТОВ «БОРІС» вих. № 30/1 від 01.03.2021, листом ТОВ «БОРІС» вих.№54 від 01.03.2021;

витрати на лікування отриманих при ДТП тілесних ушкоджень та обстеження ОСОБА_5 становлять 3 885,35 грн. (за 30.06.2017 - 2092,70 грн., за 04.07.2017 - 1792,65 грн.) Вказані витрати підтверджуються розрахунком оплати за послуги медичної допомоги №К170630/19 від 30.06.2017, розрахунком оплати за послуги медичної допомоги №К170704/393 від 04.07.2017, листом ТОВ «БОРІС» вих.№ 30/1 від 01.03.2021, двома листами ТОВ «БОРІС» від 01.03.2021.

Щодо моральної шкоди, адвокат вказує, що діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду:

ОСОБА_7 зазнав фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Так, протиправною поведінкою йому спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в т.ч. перелом тіла грудної клітини, для лікування яких він був вимушений пройти стаціонарне лікування, а відновлення після яких тривало понад 21 день, було пов`язане з фізичним болем і стражданнями, постійними оглядами лікарів, обстеженнями та медичним втручанням.

ОСОБА_7 зазнав душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та його дружини ОСОБА_5 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_7 переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та здоров`я дружини - ОСОБА_5 .

Крім того, в період лікування і відновлення ОСОБА_7 був позбавлений звичайних соціальних контактів, був вимушений докласти додаткові зусилля для організації та оплати лікування у закладі охорони здоров`я, організації транспортування автомобіля та оцінки матеріальних збитків.

ОСОБА_7 зазнав душевних страждань через істотне пошкодження його майна.

Протиправними діями ОСОБА_6 пошкоджено автомобіль «MAZDA 6» з реєстраційним номером « НОМЕР_3 », вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля за витратним підходом перевищує його ринкову вартість, внаслідок чого його ремонт не доцільний, а ОСОБА_7 з 30.06.2017 на мав можливості користуватись своїм автомобілем.

Також, діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_5 спричинено моральну шкоду, яка може бути оцінена в 40 000 грн., завдану внаслідок того, що ОСОБА_5 зазнала фізичного болю та страждань, у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Протиправною поведінкою їй спричинені тілесні ушкодження, для лікування яких вона вимушена була пройти амбулаторне лікування, огляди лікарів, медичне втручання та додаткові обстеження. Серед завданих ОСОБА_5 тілесних ушкоджень були забій грудної клітини, препателярна гематома зліва, садна шкіри обличчя в області лоба, верхніх та нижніх повік, травматична ерозія. Завдані травми призвели до фізичного болю, негативно вплинули на зовнішність, а також зумовили періодичні запаморочення.

Наявність тілесних ушкоджень у виді синців та подряпин на обличчі, що були заподіяні ОСОБА_5 завдавали їй моральних та душевних страждань.

Також, ОСОБА_5 зазнала душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та її чоловіка ОСОБА_7 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_5 перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та свого чоловіка - ОСОБА_7 .

Отримання тілесних ушкоджень внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 зумовило у потерпілої ОСОБА_5 страх подальшого використання автотранспорту для пересування.

Крім того, в період лікування і відновлення ОСОБА_5 була позбавлена звичайних соціальних контактів до відновлення її зовнішності та стану здоров`я, була вимушена докласти додаткові зусилля для організації та оплати лікування у закладі охорони здоров`я.

Протиправними діями ОСОБА_6 пошкоджено автомобіль «MAZDA 6» з реєстраційним номером « НОМЕР_3 », вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля за витратним підходом перевищує його ринкову вартість, внаслідок чого його ремонт не доцільний, а з 30.06.2017 не мало можливості користуватись своїм автомобілем.

З врахуванням зазначених обставин, адвокат вказує, що є реальні підстави того, що цивільний відповідач ОСОБА_6 , як водій джерела підвищеної небезпеки, є особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану ОСОБА_5 внаслідок кримінального правопорушення.

Таким чином, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки під управлінням ОСОБА_6 , внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), достатнім буде накласти арешт майна шляхом заборони відчуження та розпорядження тобто без обмеження права користування. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним для досягнення завдань кримінального провадження.

Так, згідно з положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Тобто, в даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення цивільного позову. Однак, обов`язковою умовою для його застосування є наявність достатніх підстав вважати, що не застосування арешту утруднить чи зробить неможливим виконання вироку в частині цивільного позову через приховування, пошкодження, псування, знищення або відчуження відповідного майна підозрюваною або іншими особами.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб та як зазначено в статті 171 КПК України вказати - перелік майна, на яке накладено арешт; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту вказує, що ОСОБА_5 набула статусу потерпілого та цивільного позивача, оскільки останньою подано цивільний позов про відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Також, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні особи, яка звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на рухоме майно, з метою забезпечення цивільного позову.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що станом на день розгляду клопотання, адвокатом не надано актуальної інформації щодо володільця AUDI, моделі А6, сірого кольору, рік випуску 2016, об`єм двигуна 1968 см/куб, оскільки інформація щодо права власності датована на кінець 2021 року. Окрім цього, адвокат не вказує державного номерного знаку та ідентифікаційного номеру транспортного засобу, на який просить накласти арешт, що унеможливоює ідентифікувати транспортний засіб.

Також варто зазначити, що підозрюваного у кримінальному провадженні на момент розгляду арешту, немає, а тому, на думку суду, даний арешт може бути передчасним, хоча органом досудового розслідування повинні бути вчиненні всі дії на захист прав потерпілої сторони та належного розслідування.

На підставі викладеного вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0005864 від 01.07.2017 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1