Справа № 487/1974/22
Провадження № 1-кп/487/550/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000493 від 13.04.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, є громадянином України, має вищу освіту, працює не офіційно будівельником, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:

Заводським районним судом м. Миколаєва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

29.08.2022 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та посилаючись на тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 та відсутність підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на необґрунтованість існування ризиків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, де він проживає разом з батьком, який є людиною похилого віку з інвалідністю та потребує постійної допомоги. Просила змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи захисника, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, суд встановив наступне.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2022 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання ОСОБА_3 під вартою продовжувався ухвалою слідчого судді. Відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.07.2022 строк тримання обвинуваченого під вартою продовжено до 08.09.2022.

Відповідно до ст.. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, перевірялась під час вирішення слідчими суддями питання про застосування запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою.

Оцінюючи обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить з наступного.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 01.07.2022 року, з 15.04.2022 ОСОБА_3 тримається під вартою на підставі відповідних ухвал слідчих суддів та суду. Таким чином обвинувачений ОСОБА_3 тримається під вартою майже 5 місяців.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину, оскільки сама по собі тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих строків попереднього ув`язнення. Продовження строку тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Крім того, Європейський суд постійно вказує, що посилання на характер правопорушення, суворість покарання, складність справи, ризик втечі та перешкоджання належному здійсненню правосуддя може виправдати продовження терміну перебування під вартою на початку кримінального провадження. Однак з плином часу вони втрачають свою релевантність, і лише справді виняткові доводи здатні переконати в тому, що тривале позбавлення свободи може бути виправдане з огляду на пункт 3 статті 5 Конвенції.

Судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає разом з батьком ОСОБА_7 , який є пенсіонером та інвалідом 3 групи, а тому може потребувати сторонньої допомоги.

Також суд враховує, що в судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, добровільно надав покази. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали покази щодо обставин кримінального правопорушення та надали позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , якого знають як сусіда тривалий час.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заявлені стороною обвинувачення ризики з часом зменшилися, але не перестали існувати.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні виняткових доводів, які б виправдовували подальше тримання обвинуваченого під вартою, стороною обвинувачення не наведено, суд приходить до переконання, що запобігти вказаним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та задоволення клопотань сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 199, 201, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні клопотань прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відмовити.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід домашній арешт, що полягає у забороні залишати фактичне місце проживання квартиру АДРЕСА_2 , в нічний час доби з 21.00 години до 07.00 години, строком до 05.11.2022 року (включно).

Покласти на ОСОБА_3 , строком до 05.11.2022 року наступні обов`язки:

- не відлучатись за межі міста Миколаєва та Миколаївської області без дозволу суду;

- завчасно повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками поза межами судових засідань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_3 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 покласти на працівників Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1