Справа № 162/44/22 Провадження №11-кп/802/603/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.1,2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 26 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цир, Любешівського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, засуджено:
- за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин;

- за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 01.01.2022 близько 05 год, перебуваючи поблизу магазину фізичної особи підприємця ОСОБА_11 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , умисно кулаком правої руки наніс один удар у ліву частину обличчя останньої, внаслідок чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді закритого зламу кісток носу і забійної рани ділянки лівої брови, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та підшкірної гематоми лівої пара орбітальної ділянки, підшкірного крововиливу спинки носа, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, ОСОБА_7 01.01.2022 близько 05 год 02 хв, перебуваючи поблизу магазину фізичної особи підприємця ОСОБА_11 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , умисно кулаком правої руки наніс один удар по лівій щоці останньої та правою ногою один удар по лівій кисті, внаслідок чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів (синців) лівої щоки та лівої кисті, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновків експерта №03 від 05.01.2022 року та №05 від 06.01.2022 року дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, а також заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись із таким вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, оскільки вважає його необґрунтованим та незаконним через невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що стороною обвинувачення винуватість ОСОБА_7 не була доведена поза розумним сумнівом, тому суд прийшов до помилкового висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1,2 ст.125 КК України. Вказує, що судом першої інстанції, в підставу для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 поклав свідчення потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які є рідними сестрами. Зокрема, ОСОБА_10 показала суду, що начебто ОСОБА_7 наніс їй удари рукою і ногою. Разом з тим, її показання не підтверджуються більше жодним доказом. Зазначає, що згідно висновку судово-медичного експерта від 05.01.2022 року, неможливо підтвердити нанесення тілесних ушкоджень рукою чи ногою. Водночас, в ході розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_10 розбила скляну пляшку, уламком (розочкою), якої погрожувала вбивством ОСОБА_7 , який реально сприймав таку погрозу; здавлювала шию ОСОБА_7 ; намагалась завдати безпричинно тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ногою тощо. Однак, місцевий суд, не надав жодної оцінки таким протиправним діям цієї потерпілої щодо ОСОБА_7 . Крім того, звертає увагу суду, що всі допитані свідки сторони обвинувачення у тому числі і ОСОБА_12 , який є чоловіком потерпілої ОСОБА_9 , які були безпосередніми очевидцями конфлікту, в судовому засіданні теж не підтвердили версію потерпілої про отримання нею тілесних ушкоджень від ОСОБА_7 . В поясненнях дільничному ОСОБА_10 вказала, що її побили троє осіб. Натомість, суд першої інстанції проігнорував об`єктивні обставини справи та перевіривши лише слова потерпілої ОСОБА_10 визнав ОСОБА_7 винуватим за цим епізодом. Разом з тим, вказує, що в оскаржуваному вироку, місцевий суд посилається на постанову прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань (а.с. 45-46), як на доказ, який доводить винуватість ОСОБА_7 у вчиненні в тому числі вищевказаного епізоду, що є неприпустимим. На думку сторони захисту дана постанова доводить лише, що її виніс прокурор і що він прийняв рішення об`єднати два кримінальні провадження, але аж ніяк не доводить винуватість ОСОБА_7 у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Між тим, зазначає, що порядок дослідження доказів з`ясовувався судом першої інстанції без думки потерпілої ОСОБА_10 . Таким чином, по епізоду отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень вина ОСОБА_7 не доведена поза розумним сумнівом.

Водночас, звертає увагу суду, що по епізоду заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_9 , то судом першої інстанції не було встановлено, де та як саме потерпіла отримала тілесні ушкодження. В оскаржуваному вироку не зазначено чим та як остання отримала умисний удар в ліву частину лиця. А допитані в судовому засіданні свідки, кожен зокрема, не підтвердили показання потерпілої ОСОБА_9 , в тому числі це не підтвердив і її чоловік свідок ОСОБА_12 . Посилаючись на вищенаведені обставини, просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 125 КК України виправдати.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію в повному обсязі, прокурора та потерпілих, які вважали скаргу безпідставною та просили залишити її без задоволення, а судове рішення, - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних проступків за обставин вказаних у вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження та ч.2 ст.125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини, встановлені у вироку ґрунтуються на повному, всебічному та неупередженому дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.
Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав. Суду дав показання про те, що 01.01.2022 в с. Цир відпочивав з друзями і був біля місцевого клубу там почалася бійка між ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , яких хотів розборонити, однак ОСОБА_10 взяла його за шию і штовхнула в колючий кущ. Потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не бив, звідки у них взялись тілесні ушкодження не знає.
Ухвалюючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтував своє судове рішення наступними доказами:
Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні в суді першої інстанції надала показання про те, що 01.01.2022 близько 04 год перебували в магазині в с. Цир, де були односельчани ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які почали чіплятись до її чоловіка ОСОБА_12 , але конфлікту як такого не відбулося. В подальшому вони покинули магазин і пішли до столиків біля магазину. Там знову були ці ж хлопці ( ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ), які сиділи за сусіднім столиком і знову почали чіплятися до ОСОБА_12 . Її сестра ОСОБА_10 взяла пляшку і розбила об стіл, щоб заспокоїти хлопців, бо був шум і з`ясування стосунків. Після чого ОСОБА_10 вийшла на вулицю, щоб поговорити з тими ж односельчанами, вияснити причину такого відношення. За нею вийшла вона з ОСОБА_12 , останній став біля магазину курити, однак хлопці знову до нього причепились і почали битися, кинувши на землю. Підійшла до них, щоб розборонити, однак від ОСОБА_7 в ліву частину лиця отримала умисний удар, та ногою по лівій кисті. Вона присіла і втратила свідомість. Прийшовши до тями, побачила, що ОСОБА_10 також лежить на землі. Викликала поліцію. Просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, оскільки він не попросив у неї вибачення і не відшкодував заподіяної їй шкоди.
Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні в суді першої інстанції дала покази про те, що 01.01.2022, в с.Цир після клубу вирішили піти до бару. Де в подальшому з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 пішли до магазину купити вино і Івана і ОСОБА_20 , щоб запитати причину такого відношення, далі вийшли ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , останній курив, де до нього підійшли ОСОБА_15 і ОСОБА_16 і вдарили ОСОБА_12 та кинули на землю і почали бити по обличчю. У бійці брав участь і обвинувачений. ОСОБА_9 хотіла розборонити їх, однак від обвинуваченого ОСОБА_7 отримала удар і по стінці спустилась. Підійшовши до ОСОБА_7 та взявши за шию щоб відтягнути, але він розвернувся і вдарив її по лівій щоці. В подальшому замахнулась ногою, ОСОБА_7 зняв її черевик після чого вона присіла і останній ногою вдарив по талії і руці. Знайшовши телефон зателефонувала в поліцію. Просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, оскільки він не попросив у неї вибачення і не відшкодував заподіяної шкоди.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції надав показання про те, що 01.01.2022 приблизно о 02 год в с.Цир він разом з дружиною пішли в магазин купити вино, сиділи, говорили. Потім прийшли два хлопці ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які почали чіплятися до нього. Вийшовши на вулицю, вони його повалили на землю і почали бити, де до них підійшов і ОСОБА_21 . Потерпілі почали розбороняти їх, що трохи заспокоїло ситуацію. Після чого піднявшись побачив, що у ОСОБА_9 кров тече з носа та брови. Зі слів інших осіб знає, що їй заподіяв удар обвинувачений, хоч сам це безпосередньо не бачив. Бачив як ОСОБА_10 та ОСОБА_9 плакали.
Показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції надав покази про те, 01.01.2022 після 12 години ночі вони святкували Новий рік. З ОСОБА_18 та ОСОБА_22 зайшли у центрі села Цир в магазин. Після того в магазин зайшли ОСОБА_10 з ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_12 . З останнім виник конфлікт, бо той подумав, що на нього щось погане сказали. Насправді це було не так. Коли вийшли з магазину і сиділи за столиком і пили пиво з ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 в прибудові біля магазину, за сусіднім столиком сіли ОСОБА_10 , ОСОБА_9 із чоловіком ОСОБА_12 , конфлікт продовжився з останнім. ОСОБА_10 розбивала пляшку об стіл, щоб всі заспокоїлись. Згодом хлопці з його компанії брали участь у бійці з ОСОБА_12 . Хто там кого бив не бачив і не знає, що там сталось. Там був ОСОБА_21 .
Показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції надав показання про те, що 01.01.2022 вони з друзями святкували Новий рік в с.Цир. Після 12 години вночі вони зайшли у магазин з друзями ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , куди зайшли і ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . У потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в магазині ніяких тілесних ушкоджень не було. Всередині магазину виник словесний конфлікт з ОСОБА_12 , бо останній подумав, що на нього щось погане сказали. Після магазину їх компанія перемістилась у прибудову біля магазину, де вони сиділи за столиком вживали пиво. За сусідній столик сіли ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_12 . Там конфлікт продовжився. Потім почалась бійка. Він брав участь у бійці з ОСОБА_12 . Потерпілі там також були. Втрутились у конфлікт. Але він їх особисто не бив. У конфлікті брав участь і ОСОБА_24 . Чув крики, що брову розбили ОСОБА_25 , але це безпосередньо він не бачив, бо було темно. Хлопці про це казали. Після тих подій він говорив з обвинуваченим, той йому казав, що штовхнув ОСОБА_9 , так вийшло. На місці, де відбувалась подія, вони з друзями були з 00 год до ранку, вже починало світати, і до, можливо, 04 години. На місце події приїхала поліція.
В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

- витяг з ЄРДР № 0000001 від 01.01.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повідомила про те, що 01.01.2022 біля 05 год ОСОБА_7 , знаходячись на дорозі по вул. Героїв Майдану у с. Цир Камінь-Каширського району Волинської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наносив удари рукою та ногою по тілу ОСОБА_10 чим заподіяв останній тілесні ушкодження та ОСОБА_9 повідомила про те, що 01.01.2022 біля 05 год ОСОБА_7 ,знаходячись на дорозі по вул. Героїв Майдану у с. Цир Камінь-Каширського району Волинської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс один удар рікою в ділянку голови ОСОБА_9 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження (а.п. 44);
- постанову прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 20.01.2022 (а.п. 45-46);
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.01.2022, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомила про те, що ОСОБА_7 , один раз стукнув її кулаком в область голови, а саме: в ліву брову (а.п. 47);

- рапорт інспектора-чергового ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_26 від 03.01.2022 про обставини завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а.п. 48);
- заяву ОСОБА_9 від 03.01.2022 про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень 01.01.2022 в центрі с.Цир Камінь-Каширського району (а.п. 49);
- рапорт чергового Камінь-Каширського РВП № 97 від 05.01.2022 (а.п. 50);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.01.2022, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомила про те, що ОСОБА_7 , умисно наніс удар рукою та ногою по тілу, чим заподіяв їй тілесні ушкодження (а.п. 51);
- рапорт чергового ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_26 від 03.01.2022 (а.п.52);
- заяву ОСОБА_10 від 03.01.2022 про обставини заподіяння їй та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у с.Цир 01.01.2022 (а.п. 53);
- висновок експерта № 03 від 05.01.2022, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: забійна рана ділянки лівої брови; підшкірна гематома лівої пара орбітальної ділянки; підшкірний крововилив спинки носу; закритий перелом кісток носу. Тілесні ушкодження відносять до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.п. 55-56);
- протокол проведення слідчого експерименту від 11.01.2022 з фототаблицею, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 у присутності понятих та інших осіб відтворила обставини нанесення ОСОБА_27 їй тілесних ушкоджень, їх розташуванням один до одного, тощо (а.п. 57- 60);
- висновок експерта № 05 від 06.01.2022, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: підшкірні крововиливи (синці) лівої щоки, лівої кисті і правої ступні. Тілесні ушкодження відносять до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п.62);
- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 11.01.2022, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 у присутності понятих та інших осіб відтворила обставини нанесення ОСОБА_27 їй тілесних ушкоджень, їх розташуванням один до одного, тощо (а.п. 63-68).
При цьому, апеляційний суд вважає, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду є послідовними та узгоджуються між собою, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину подій, які мали місце 01 січня 2022 року близько 05 год. поблизу магазину фізичної особи підприємця ОСОБА_11 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень (проступків), навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до показань сторони захисту в тій частині, що матеріали провадження не містять доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 та у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_9 , оскільки вони суперечать дослідженим доказам у справі, не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, а тому відповідно розцінюються як намагання уникнути чи пом`якшити відповідальності за вчинене.
Проаналізувавши вищевказані докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України, а саме: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мотив вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст. 125 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України.

При цьому, доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції посилався на постанову прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 20.01.2022 року, як на доказ, який доводить винуватість ОСОБА_7 є недопустимим, оскільки дана постанова не доводить винуватості ОСОБА_7 у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, так як наряду з усіма в сукупності доказами вказують про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .
Не є такими, що узгоджуються з матеріалами провадження і твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не наносив, оскільки дослідженні матеріали кримінального провадження у їх сукупності, вказують про протилежне.

Крім того, не заслуговують на увагу суду і твердження сторони захисту про те, що висновком судово-медичного експерта №5 від 05.01.2022 року не можливо підтвердити нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 рукою чи ногою, оскільки вони є власними тлумаченнями цього висновку, який, на думку апеляційного суду, дав чіткі відповіді на поставлені постановою слідчого органу досудового розслідування запитання щодо з`ясування обставин, що мають значення для даного кримінального провадження.

Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, викладені в поданій апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку та виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 , як про це просить його захисник, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.

Щодо міри призначеного обвинуваченому покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У відповідності до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.
Так, з урахуванням положень ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, які вчинив обвинувачений ОСОБА_7 , передбачені ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України, відноситься до кримінальних проступків.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується добре, є особою молодого віку, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений вини у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, не розкаявся у скоєному, не просив пробачення у потерпілих, не відшкодував їм заподіяної шкоди, внаслідок чого вони просили суд призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді 60 (шістдесят) годин громадських робіт та ч. 2 ст. 125 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт, тобто мінімальний строк, а також на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначив остаточне покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Призначене покарання на думку апеляційного суду, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто суворим.

Будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту.
Таким чином, апеляційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 , без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Любешівського районного суду Волинської області від 26 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді