Справа № 495/2328/21
Провадження по справі № 1-кп/522/452/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 в режимі відеоконференції із Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області клопотання прокурора про накладення грошового стягнення та про обрання запобіжного заходу у вигляді застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001745 від 18.12.2020 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції із Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області),

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001745 від 18.12.2020 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України.
В судове засідання з`явився прокурор, який подав клопотання про накладення грошового стягнення на обвинуваченого ОСОБА_3 у виді 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке він просив задовольнити.
Крім того, прокурор просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обґрунтовуючи подані клопотання, прокурор вказав на те, що обвинувачений не з`являється в судові засідання за викликом суду. Зокрема, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2022 року стосовно обвиненого обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 28.03.2022 року. Однак у наступні засідання обвинувачений не з`явився, про причини неявки не повідомив, а його захисник написав листа про неможливість прибуття обвинуваченого у судове засідання через наявність блокпостів або через часткове пошкодження мосту. При цьому, потерпілий пояснив, що він долає той же шлях кожного дня і до Приморського районного суду м. Одеси з Білгород-Дністровського району можливо доїхати без перешкод непереборної сили.
За таких обставин, на думку прокурора, існують підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду; може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином використовуючи свої різноманітні зв`язки.
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 , просив задовольнити клопотання прокурора.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений. Його представник вважав за можливе проводити судовий розгляд за відсутності потерпілого.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 , заперечував проти клопотань прокурора та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки обвинувачений не був повідомлений про дату, час та місце судових засідань належним чином.
Обвинувачений ОСОБА_3 , який був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції із Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, заперечував проти клопотань прокурора та просив суд відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що не був повідомлений судом про дату, час та місце судового розгляду належним чином, а дізнався про це через свого захисника, що вважає неналежним сповіщенням. ОСОБА_3 пояснив, що його захисник адвокат ОСОБА_6 , повідомив йому, що не буде з`являтись в судові засідання деякий час, через від`їзд за межі м. Одеси. Оскільки ОСОБА_3 хотів щоб його захищав саме цей адвокат, він не шукав іншого адвоката та вважав, що так як не буде його захисника, йому теж не треба буде з`являтись до суду.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягають задоволенню.
Згідно положень абзаців 1-3 частини першої статті 139 КПК України, якщо обвинувачений, щодо якого здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неприбуття на виклик суду.
Згідно частини першої статті 144 КПК України грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.
Згідно вимог ст. 146 КПК України під час судового провадження питання про накладення грошового стягнення на особу розглядається негайно після його ініціювання. Слідчий суддя, суд, встановивши, що особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, накладає на неї грошове стягнення.
Судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні підтвердження про належне повідомлення обвинуваченого ОСОБА_3 у встановленому цим Кодексом порядку про судові засідання призначені на 05.08.2022 року, 08.08.2022 року, 12.08.2022 року, 15.09.2022 року та 27.09.2022 року.
Крім того, прокурором вже подавались тотожні клопотання про накладення грошового стягнення та привід обвинуваченого, в задоволенні яких судом було відмовлено.
Враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження відсутні підтвердження про належне повідомлення обвинуваченого ОСОБА_3 у встановленому цим Кодексом порядку, суд вважає, що клопотання прокурора про накладення грошового стягнення на обвинуваченого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки зазначені доводи наразі є передчасними, тотожними попереднім клопотанням та не підтвердженими.
Проте, суд вважає за необхідне вказати ОСОБА_3 , що він має статус обвинуваченого в даному кримінальному провадженні, а тому на нього, як на обвинуваченого, покладений обов`язок: прибути за викликом до прокурора, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 є адвокатом, а тому обізнаний про можливість дізнатися про дату, час та місце судового засідання на офіційному сайті Приморського районного суду м. Одеси або на сайті Судової влади України.
Більше того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа, щодо якої розглядається справа, виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду поважної причин своєї неявки.
Слід зазначити, що сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби законодавства для прискорення процедури слухання.
Окрім вищезазначеного, суд звертає увагу сторони захисту, що території Одеської області на відмінно від інших областей України, не ведуться активні бойові дії та головою Верховного Суду підсудність не змінювалась.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Судовий розгляд даного кримінального провадження не завершено, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину, оскільки порушуватиме фундаментальний принцип «презумпції невинуватості».
При цьому, не вдаючись до оцінки доказів, у відповідності до положень ст. 23 та ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо.
Крім того, судом безпосередньо не допитано потерпілого та усіх свідків у даному кримінальному провадженні.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України, за кваліфікуючими ознаками: погроза вбивством та насильством щодо судді у зв`язку із його діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя.
Вирішуючи питання щодо можливості обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, має вищу освіту, працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за який передбачено покарання до трьох років позбавлення волі, тому суд вважає доведеним ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд звертає увагу, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.
При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза будь-яким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження, враховуючи, що потерпілий та свідки не допитані. Тобто в даному випадку, суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Посилання прокурора у клопотанні про наявність ризику перешкоджання якимось чином даному кримінальному провадженню, оскільки всі докази у даному кримінальному провадженні вже зібрано, відкрито сторонам та передано до суду для розгляду, а доказів того, що останній після інкримінованих подій, викладених в обвинувальному акті, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, що б підтверджувало існування зазначеного в клопотанні ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не представлено.
Разом з тим, суд вважає доведеним заявлений прокурором у клопотанні ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки навіть зважаючи на те, що прокурор не надав доказів здійснення безпосереднього впливу обвинуваченим на свідків та потерпілого, проте, враховуючи характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , пов`язаний із погрозами вбивства та насильством щодо потерпілого, тому суд вважає, що існує ймовірність незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, які ще судом не всі допитані.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Таким чином, обвинувачений може здійснювати незаконний сплив на потерпілого та свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Таким чином, враховуючи наведені фактичні обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи наявність соціальних зв`язків, суд вважає, що застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не є виправданим, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Разом з тим, з урахуванням наведеного, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України за можливе обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 найбільш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з метою забезпечення виконання ним належним чином його процесуальних обов`язків, та з метою розгляду даного кримінального провадження в розумні строки.
Згідно положень ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, доведеність прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також суспільно-небезпечний характер злочину проти правосуддя, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що на думку суду, здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та слугуватиме дієвим заходом забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. 131, 132, 139, 144-146, 176-179, 182, 194, 323, 350, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про накладення грошового стягнення на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001745 від 18.12.2020 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України, відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001745 від 18.12.2020 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України, відмовити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 (шістдесят) днів.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками, у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення впливу на зазначених осіб з приводу зміни свідчень;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 29.09.2022 року, який діє до 27.11.2022 року включно.
Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси про обрання міри запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_3 та контроль за його поведінкою покласти на співробітників відповідного ВП ГУНП в Одеській області та прокурора Одеської обласної прокуратури.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1