Провадження 1-і/554/42/22
У Х В А Л А

03 червня 2022 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому, судовому засіданні, в режимі відеоконференції, у залі суду, клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання, подане у кримінальному провадженні 0000540 від 04.12.2012 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
23.05.2022 року до суду захисником подано вказане вище клопотання, яке мотивовано необгрунтованістю підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Справа за фактом автопригоди порушена 12.01.2009 року, а не стосовно конкретної особи. ОСОБА_5 останній раз виїжджав за межі території України 17.07.2009 року та перебував 11 років перебував у Чехії. він виїхав туди через шість місяців після вчинення автопригоди та не був обізнаний про наявність у нього в справі іншого статусу, окрім як свідка, що виключає його переховування від слідства та суду. Окрім того, обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст 49 КК України, оскільки часом вчинення кримінального правопорушення є 12.01.2009 року. На той час санкція ч.3 ст.286 КК України визначала основне покарання у виді покарання на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3 років. Відповідно до ст.12 КК України, яка діяла на час вчинення правопорушення, даний злочин належить до категорії тяжких. Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України у разі вчинення тяжкого злочину строк притягнення до кримінальної відповідальності становив 10 років, який вже сплив. Обвинувачений від слідства та суду не ухилявся, а тому такий строк не переривався. Окрім того він має постійне місце проживання в м.Харкові, стійкі соціальні зв`язки з дружиною та двома неповнолітніми дітьми.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним, оскільки на теперішній час існують ризики, пов`язані із можливістю переховування ОСОБА_5 від суду, оскільки він, будучи причетним до автопригоди з тяжкими наслідками, виїхав на постійне місце проживання до Чехії та там переховуався. До нього було застосовано екстрадицію та доставлено в Україну, де обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З цих підстав він може незаконного впливати на свідків та потерпілого в цьому кримінальному провадженні, переховуватися від суду.
Станом на 03.06.2022 року в ДУ «Харківський слідчий ізолятор № 27» доступ до глобальної мережі Інтернет відсутній у звявзку з пошкодженням кабельної мережі, через що проведення засідань з режимі відеоконференцій неможливе. Наразі точна інформація про відновлення такого доступу невідома. З цих підстав суд не зміг забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, встановив таке.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу. Відображення принципів вирішення питання про застосування відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Відображення принципів вирішення питання про застосування стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недорканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обгрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою можу бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої поваги.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого необрежного злочину, на теперішній час судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває. Після автопригоди, у 2009 році він виїхав за межі України на постійне місце проживання в Чехію та більше не повертався, через що до нього застосовувалася екстрадиція, що дає суду підстави вважати, що він ухилявся від слідства та суду, що стало підставою для перешкоджання кримінальному провадженню, тривалому розгляду справи. Факт ухилення від слідства та суду ОСОБА_5 був підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ризик у виді переховування від суду на теперішній час не зменшився. Факт ухилення від досудового слідства та суду зупиняє перебіг давності. Окрім того, на розгляд суду не надано доказів того, що дружина та діти на тепреішній час проживають в м.Харкові та обвинувачений підтримує з ними сталі зв`язки.
З цих підстав суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на більш м`який, а тому клопотання захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись 177, 183, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

Суддя: ОСОБА_1

Повен текст ухвали виготовлено та проголошено судом о 09 годині00 хвилин 6 червня 2022 року.