У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Про продовження строку тримання під вартою

20 жовтня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 13.01.2021 питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 9 вересня 2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 листопада 2022 р. включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор просила продовжити термін перебування під вартою обвинуваченому, мотивуючи це наявністю ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, того що, знаходячись на волі обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказала, що існує ризик втечі обвинуваченого, оскільки він не має постійного місця проживання в м. Києві
Обвинувачений та його захисник проти думки прокурора заперечували.

Захисник зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України відсутні, оскільки у ОСОБА_5 є тісні соціальні зв`язки, наявна цивільна дружина та місце проживання в м. Суми. Захисник зазначив, що запобіжний захід у виді домашнього арешту цілком міг би забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного.

Обвинувачений подав суду клопотання, в якому зазначив, що має постійне місце проживання в м. Суми та послався на практику ЄСПЛ щодо справ про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачують ОСОБА_5 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Судом враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, його вік.

Так, на той факт, що обвинувачений може переховуватись від суду вказує те, що ОСОБА_5 не має постійного місця проживання в м. Києві, будь-яких доказів, щоб підтверджували його місце проживання та сімейний стан суду не надав, дітей не має, постійного доходу не має. Будинок, в якому мешкав ОСОБА_5 , є таким, що згорів та був в непридатному для проживання стані. Факт наявності цивільної дружини сам по собі не може гарантувати його належну процесуальну поведінку.

На той факт, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язані із насильством. Кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується є тяжким. Обвинувачений розуміє, що йому може загрожувати реальний термін покарання, у разі доведеності його вини, тому останній може переховуватись від суду для уникнення кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатню високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому, відсутність постійного місця проживання, роботи, сталих сімейних зв`язків та способу життя, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.
Дані обставини, на думку суду є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду до обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства.

Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали до 18 грудня 2022 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1