Справа № 314/563/22
Провадження № 1-кс/314/280/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2022 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000272 від 16.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000272 від 16.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України

Скарга обґрунтована тим, що закриваючи кримінальне провадження за №0000272, дізнавач здійснив формальне посилання на висновок спеціаліста №1547/к від 09.09.2021, за яким, на думку спеціаліста, зубні протези (коронки) не є природніми органами, а тому пошкодження цих органів не є тілесними ушкодженнями.

З огляду на викладене, дізнавач дійшов до висновку про неможливість встановити усі елементи складу злочину та підтвердження факту злочину.

Дізнавачем не надано оцінку поясненням учасників конфлікту: потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який наносив удар, натомість, безпідставно припинено слідчі процесуальні) дії виключно через висновок спеціаліста.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали скарги, приходить до наступного:

За визначенням ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладені встановлені під час досудового розслідування та зазначені доводи, що виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Конституційний Суд України в рішенні у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого від 30 січня 2003 року вказав, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом переліку взаємопов`язаних критеріїв. Згідно з практикою Європейського суду розумність тривалості провадження повинна визначатись з урахуванням відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як, зокрема, складність справи, поведінка заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції» та «Філіс проти Греції»).

Слідчий суддя зауважує, що вимоги щодо проведення розслідування не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Іншими словами, державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, висновки судових експертиз та інше.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дізнавачем в постанові про закриття кримінального провадження від 10.09.2021 надано наступне обґрунтування:

«…Згідно висновку спеціаліста №1547/к від 09 вересня 2021 який постановив що «При огляді 17.08.2021 р у гр.. ОСОБА_3 зовні видимих тілесних ушкоджень а також слідів їх загоєння віднесених до подій (29.07.2021 р) не виявлено. Згідно довідки (назва лікувального закладу та дата не вказані) у гр. ОСОБА_3 виявлено порушення штучних коронок 23,24 зубів. Згідно п. 1.2. « Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р» 3 медичної точки зору, тілесних ушкодження - це порушення анатомічної цілісності тканин , органів та їх функцій, що виникає як наслідок одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних. Спираючись на вищевикладене, порушення штучних коронок 23,24 зубів не є тілесним ушкодженням, тому не може бути оцінено з судово-медичної точки зору.

З огляду на вищезазначене, враховуючи положення Загального розділу Кримінального кодексу України про необхідність встановлення повного складу злочину для його подальшого інкримінування винній особі та підтвердження факту злочину взагалі, об`єкт злочину (здоров`я потерпілого, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених йому внаслідок кримінального правопорушення- як наслідковий зв`язок у сукупності з об`єктивною стороною) свого законного підтвердження не здобув.

З огляду на вищезазначене, кримінальне провадження №0000272 від 16.08.2021 необхідно закрити за відсутністю ознак складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.125 КК України».

В судовому засіданні скаржник пояснив, що безпосередньо після конфлікту 29.07.2021 звернувся до лікаря стоматолога, у якого перебуває на обліку та який здійснював протезування зубів (до подій 29.07.2021), на які здійснено посилання спеціаліста №1547/к від 09.09.2021, та надав для огляду довідку лікаря, яка містить посилання на наявність набряку та болісності в області зазначених зубів.

Враховуючи те, що огляд спеціаліста на наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 було здійснено 17.08.2021 року, тобто хронологічно віддалено від подій 29.07.2021 року, відсутність процесуальних дій щодо перевірки обставин відносно звернення ОСОБА_3 до лікаря стоматолога та не витребування медичної картки ОСОБА_3 у лікаря стоматолога, на переконання слідчого судді свідчить про недотримання позитивного обов`язку держави щодо вжиття всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.

Слідчий суддя вивчивши матеріали скарги, постанову про закриття кримінального провадження дійшов висновку про неповноту досудового розслідування та необґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження, тому скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову дізнавача СД відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 10.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000272 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

25.04.2022