ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1268/22 Справа № 210/4327/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0001037, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криводіно, Котласького району Архангельської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Судом вирішено питання щодо цивільного позову та долі речових доказів.
Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він разом із обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 09.06.2019 року в вечірній час, знаходилися поблизу будинку № 4 по вулиці Соборності в Металургійному районі м. Кривого Рогу.
В цей час до них підійшов раніше знайомий ОСОБА_12 , який повідомив, що між ним та раніше незнайомим чоловіком ОСОБА_13 , який проходив поряд, щойно стався конфлікт, під час якого останній його образив.
Після чого, приблизно о 21:00 годин, 09.06.2019 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , діючи спільно та погоджено наздогнали ОСОБА_13 , який через двір вказаного будинку прямував в сторону пр. Металургів, та ОСОБА_6 діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_13 тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, обумовлених повідомленням ОСОБА_12 , посилених станом алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_13 кулаком не менше двох ударів в область голови, від отримання яких, останній впав на землю.
Після того, як ОСОБА_13 впав на землю, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , діючи спільно та погоджено, умисно, з метою заподіяння ОСОБА_13 тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, обумовлених повідомленням ОСОБА_12 , посилених станом алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_13 тілесних ушкоджень небезпечних для життя, і бажаючи їх настання, не переслідуючи за мету спричинити йому смерть, зі значною силою стали наносити ОСОБА_13 руками та взутими ногами удари в область голови та грудної клітини. При цьому, ОСОБА_6 , знаходячись спереду ОСОБА_13 наніс рукою не менше 2 ударів в область голови та зі значною силою не менше одного удару взутою ногою в область грудної клітини ОСОБА_13 ОСОБА_10 , знаходячись позаду ОСОБА_13 зі значною силою не менше двох ударів взутою ногою в область грудної клітини ОСОБА_13 .
Після того, як ОСОБА_13 втратив свідомість, співучасники злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , виконавши всі дії, які вважали необхідними до доведення злочину по нанесенню тілесних ушкоджень ОСОБА_13 до кінця, припинили свої злочинні дії.
Після цього ОСОБА_10 , не повідомляючи ОСОБА_6 про наміри на заволодіння майном ОСОБА_13 , у присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відкрито заволодів майном ОСОБА_13 .
Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 покинули місце вчинення злочину.
Внаслідок спільних умисних злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми груді переломи 5-6 ребер, 10-11 ребер ліворуч задніх частин, 6-7-8 ребер ліворуч передніх частин, забій лівої легені, розрив лівої легені, лівобічний гемопневомоторакс, які згідно висновку судово-медичної експертизи №999 від 15.07.2019 за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження.
В обґрунтування вказує, що під час допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , останні не мали при собі документів, а тому неможливо було встановити, хто саме ці особи.
Також вказує, що на житловому масиві, де було вчинене кримінальне правопорушення, наявні камери відеоспостереження, записи з яких не були перевірені, що призвело до його обвинувачення як соціально не захищеної особи.
Вказує, що його взагалі не було на місці вчинення злочину, а то він не міг наносити удари потерпілому.
Вирок відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України не оскаржується.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотриманні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на порушення матеріального та кримінального процесуального закону та недоведеність його вини в інкримінованому злочині, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб.
Так, за наданими безпосередньо у суді першої інстанції показами потерпілого ОСОБА_13 , останній пояснив, що коли він йшов по вулиці, до нього підійшли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та саме вони наносити удари по голові, від яких він впав на землю, били ногами, закривався руками та втратив свідомість. По голові було більше двох ударів.
Колегія суддів зважає на ту обставину, що відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 вересня 2021 року, матеріали кримінального провадження передані на розгляд іншому складу суду у зв`язку із закінченням повноважень у судді ОСОБА_17 , та новий суддя, - ОСОБА_1 вважала необхідним взяти до уваги покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , допитаних в минулих судових засіданнях і посилатися на них, як на доказ вини обвинуваченого при постановленні оскаржуваного вироку, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 319 КПК України, згідно яких, докази, що були дослідженні під час судового розгляду до заміни судді, зберігають доказове значення та можуть бути використані для обґрунтування судових рішень.
Наведені у вироку покази вказаних свідків також підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_10 до вчинення ним інкримінованого йому злочину.
Дані свідки були допитані у відповідності до вимог ст. 352 КК України, їх особи встановлені, що спростовує ствердження обвинуваченого в апеляції, що ці свідки були без документів і їх особи не встановлювалися.
Підстави для недовіри або сумнівів щодо осіб свідків, а також правдивості та об`єктивності пояснень цих свідків, як на це вказує обвинувачений в апеляційній скарзі, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки згідно журналу судового засідання від 11 червня 2020 року, анкетні відомості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 були належним чином встановлені та перевірені судом, останні були попереджені про кримінальну відповідальність та приведені до присяги, дані свідки були ознайомлені з їх правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх пояснення є послідовними та логічними і узгоджуються з іншими доказами по справі.
Окрім цього, згідно цього ж журналу судового засідання, а ні обвинувачений ОСОБА_6 , а ні його захисник, не висловлювали сумнівів стосовно осіб допитуємих свідків, а тому, твердження обвинуваченого щодо не встановлення судом анкетних відомостей цих осіб слід вважати такими, що є формальними і не обґрунтованими.
Окрім пояснень потерпілого та свідків, вина ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами в їх сукупності, достатності та взаємозв`язку, зокрема:
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 червня 2019 року, ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_6 на фото № 2, який 09 червня 2019 року завдавав удари.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01 серпня 2019 року, ОСОБА_11 розповіла та показала обставини скоєння ОСОБА_6 злочину відносно ОСОБА_13 . Свідок показала, що ОСОБА_6 наніс потерпілому два удари правою рукою в голову зліва, від чого останній впав назад на правий бік. Після цього ОСОБА_6 наніс потерпілому два удари правою рукою в обличчя та два удари правою ногою в грудну клітину спереду.
Аналогічні пояснення в частині обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, також були надані свідком ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту від 01 серпня 2019 року, який підтвердив механізм, локалізацію та кількість ударів, які наніс ОСОБА_6 потерпілому.
Окрім цього, згідно висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_13 від 15 липня 2019 року, у останнього виявлена закрита травма груді-переломи 5-6 ребер, 10-11 ребер ліворуч задніх частин, 6-7-8 ребер ліворуч передніх частин, забій лівої легені, розрив лівої легені, лівобічний гемопневомоторакс. Клінічний діагноз забої м`яких тканин голови, обличчя не носять вичерпних характеристик ушкоджень, не підтверджений об`єктивними відомостями тому не враховуються при встановлені ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. За своїм характером ушкодження в області груді у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Надані потерпілим та свідками покази у суді першої інстанції узгоджуються між собою і дослідженими доказами наявними в кримінальному провадженні та не мають суттєвих суперечностей. Будь-яких підстав ставити під сумнів правдивість показань свідків у даному кримінального провадженні не встановлено.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений та захисник не змогли навести мотивів, з яких вказані особи могли оговорити обвинуваченого.
Таким чином, доводи обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину, у зв`язку із відсутністю будь-якого конфлікту з потерпілим ОСОБА_13 з посиланням на те, що на момент спричинення останньому тілесних ушкоджень він перебував в іншому місці спростовуються, наведеними вище показами потерпілого, свідків, а також дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами.
Зауваження обвинуваченого стосовно того, що під час досудового розслідування не було отримано відеозаписів із камер зовнішнього спостереження, які могли фіксувати розглядувані події, в даному випадку не є мотивованими, оскільки органом досудового розслідування було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, які були належним чином перевірені судом з точки зору належності та допустимості та які були покладені в основу вироку.
Отже, судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, які покладені в основу вироку, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як на це вказує обвинувачений в апеляції в підтвердження недоведеності своєї вини.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості. Рішення прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції за своїм змістом відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.
Таким чином, доводи обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням норм процесуального закону, під час апеляційного розгляду провадження свого підтвердження не знайшли, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Вирок вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0001037, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4