Номер провадження: 11-кп/813/1955/22
Справа № 522/8293/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду у складі у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження № 0000506, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.04.2021 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2022 року про продовження строку у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ч.2 ст.307 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 13.11.2022 року.

Не погоджуючись судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 15.09.2022 року та змінити відносно нього запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що прокурором в своєму клопотанні не наведено будь яких ризиків що він буде переховуватися від слідства та суду, а відсутність праціваштування не може свідчити про можливість такого переховування. Також вважає, що тяжкість призначеного покарання не може слугувати підставою для заміни йому міри запобіжного заходу. Просить апеляцію задовольнити та змінити відносно нього запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Інші учасники судового провадження ухвалу про продовження строку запобіжного заходу не оскаржували

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

14.01.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою».

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.392 КПК України - ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК України (доповнено згідно із Законом №1027-IX від 02.12.2020).
Оцінюючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 29 Конституції України - ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000506, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.04.2021 року постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що продовження запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам, атому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Колегія суддів апеляційної інстанції при апеляційному розгляді враховує, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ще під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 17.02.2021 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави який в подальшому неодноразово продовжувався.

Строк дії запобіжного заходу періодично продовжувався ухвалами суду. Востаннє строк відносно ОСОБА_6 продовжено з 15.09.2022 року до 13.11.2022 року.

А тому колегія суддів вважає, що ризики, які встановлені під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, що свідчить про неможливістьзміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на інший, не пов`язаного з триманням під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.1ч.2 ст.307 КК України, оскільки ризик того, що ОСОБА_6 зможе перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні з часу обрання відносно нього запобіжного заходу або переховуватися від суду не зменшився.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував всі обставини, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , оскільки метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, яка би в повній мірі забезпечила запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну відносно нього запобіжного заходу на цілодобоваий домашній арешт суд апеляційної інстанції до уваги не бере, вважає що такі спростовуються матеріалами провадження.

Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що судовий розгляд кримінальноо провадження за ознаками кримінального правопорушення за ч.1ч.2 ст.307 КК України триває, судове провадження не завершено, а тому оцінивши в сукупності тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, загрозу призначення суворого покарання, характер вчинених дій, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, шо запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , передбачений ст. 179 КПК України у виді цілодобового домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час проведення судового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення судового провадження.
Таким чином, зазначені доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 щодо скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.
Приймаючи до уваги вказані обставини, враховуючи встановлені та перевірені докази при апеляційному розгляді, колегія суддів вважає прийняти рішення, яким ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2022 року - залишити без зміни, подану апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000506, від 30.04.2021 рокуроку за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ч.2 ст.307 КК України - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4