УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2022 Справа №607/8147/22

Провадження 1кс/607/2543/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року у справі № 607/14914/20 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 06 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_4 із клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року у справі № 607/14914/20 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 06 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України) на автомобіль марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 та який був вилучений в ході огляду у ОСОБА_4 06 вересня 2020 року.

В обґрунтування клопотання заявник ОСОБА_4 вказав на те, що у даній справі проведено всі необхідні експертизи, а тому відпала потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля.
У судове засідання заявник ОСОБА_4 не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо скасування арешту на автомобіль не заперечив.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею мають бути встановлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.
Як зазначалося вище, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року (справа № 607/14914/20, провадження №1кс/607/6354/2020) у кримінальному провадженні № 0000435 від 06 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 та який був вилучений в ході огляду у користувача ОСОБА_4 06 вересня 2020 року.

Як вбачається із змісту вказаної ухвали арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Довіреністю від 13 травня 2019 року ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_4 на розпорядження автомобілем марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 .

Як вбачається із постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в тернопільській області ОСОБА_3 від 15 березня 2022 року, кримінальне провадження № 0000435 від 06 вересня 2020 року закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу вимог ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160166, 170174 КПК України.
З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне володіння належним йому майном, що буде суперечити загальним засадам права власності, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи, що на даний час із транспортним засобом марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 проведено усі необхідні слідчі дії та кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_4 та у невстановленого водія на невстановленому автомобілі складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, слідчий суддя дійшла висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в подальшій забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.
Відтак, клопотання ОСОБА_4 слід задовольнити, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року у справі № 607/14914/20 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 06 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на автомобіль марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року у справі № 607/14914/20 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 06 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року у справі № 607/14914/20 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 06 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, на автомобіль марки «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1