ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7405/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/234/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 та ч.3 ст.297 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за №0001064 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2022 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, безробітного, неодруженого, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 26 травня 2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі, які частково відбув,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 та ч.3 ст.297 КК України України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

-ч.2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

-ч.2 ст.190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

-ч.2 ст.186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

-ч.3 ст.297 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Строк відбування призначеного ОСОБА_7 за цим вироком покарання визначено рахувати з моменту звернення даного вироку до виконання (з моменту початку відбування покарання за попереднім вироком 21 лютого 2021 року).

Цивільний позов представника потерпілого в інтересах потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 : 10804, 1 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, а також 10000 грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушень моральної шкоди, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, 16 лютого 2018 року в обідню пору доби в обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував на території Микулинецького кладовища, що по АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, реалізовуючи який він тоді ж і там же, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з місця поховання ОСОБА_10 , таємно, за допомогою сокири, шляхом відривання від надгробного пам`ятника, заволодів бронзовим барельєфним портретом померлого, після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік.

Також, наприкінці лютого 2018 року в обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував на території Микулинецького кладовища, що по АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, реалізовуючи який він тоді ж і там же, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з місця поховання ОСОБА_11 , таємно, за допомогою сокири, шляхом відривання від надгробного пам`ятника, заволодів бронзовою композицією у вигляді гілки троянди, до якої прикріплені два бутони меншого та більшого розмірів, а також листки у кількості шість одиниць, після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік.

Надалі, в лютому 2018 року, точної дати та часу не встановлено в обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував на території Микулинецького кладовища, що по АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, реалізовуючи який він тоді ж і там же, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з місця поховання ОСОБА_12 , таємно, за допомогою сокири, шляхом відривання від надгробного пам`ятника, заволодів бронзовим барельєфним портретом померлого, чашою навколо якого обвита змія (медична емблема), літерами у кількості 13 одиниць, а саме: «М, А, Ц, И, К, В, О, Л, О, Д, С, П, А» та двома арабськими цифрами «1», після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік.

Крім цього, 20 березня 2018 року в обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував на території Микулинецького кладовища, що по АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, реалізовуючи який він тоді ж і там же, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з місця поховання ОСОБА_13 , таємно, за допомогою сокири, шляхом відривання від надгробного пам`ятника, заволодів двома арабськими цифрами «1» та «2», виготовленими із бронзи, які є частиною від дати народження та смерті померлого, після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05 серпня 2018 року близько 04 год. 45 хв. в обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував по вул.Б.Хмельницького в м.Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу магазину «23/7», під час спілкування із ОСОБА_9 , умисно, переслідуючи корисливий мотив, без застосування фізичного насильства, шляхом ривка, відкрито, повторно, викрав, зірвавши рукою з шиї потерпілого ОСОБА_9 , золоті, 585 проби: ланцюжок, вагою 11 г, вартістю 5 669, 08 грн. з хрестиком, вагою 6, 82 г, вартістю 4134, 82 грн., після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив вказаному вище потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 10804, 1 грн.

В подальшому, 15 червня 2020 року близько 14 год. 58 хв. в обвинуваченого ОСОБА_7 , коли він перебував на території Тернопільського залізничного вокзалу, що в м.Тернополі на майдані Привокзальному, 1, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно. шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_14 гаманець, чорного кольору, вартістю 51 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 500 грн., а також речі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , банківські картки «Ощадбанку» та «Приватбанку», після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив вказаному вище потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 551 грн.

Також, 17 лютого 2021 року близько 01 год. 00 хв. в обвинуваченого ОСОБА_7 , коли він перебував у АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який він тоді ж і там же, у під`їзді будинку, зустрівшись із раніше не знайомим йому ОСОБА_15 та, під приводом нібито тимчасового користування належним останньому планшетом торгової марки «Леново Таб М7», об`ємом пам`яті 2/32 Гб, вартістю 2460, 75 грн., на що потерпілий погодився та добровільно надав його обвинуваченому, з корисливих мотивів, маючи умисел на протиправне заволодіння майном потерпілого, та не маючи на меті його повернення, умисно, повторно, незаконно, шляхом обману, заволодів вказаним планшетом, після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив вказаному вище потерпілому матеріальну шкоду на наведену суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду в частині задоволення цивільного позову, а саме вимог про стягнення на користь ОСОБА_9 коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень.

Свої доводи мотивує тим, що сума відшкодування потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень є непомірною для нього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просять задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, прокурора, який вважає вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 та ч.3 ст.297 КК України та призначена міра покарання відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, а також відшкодування потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди, учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується визначеного судом розміру моральної шкоди в користь ОСОБА_9 на суму 10 000 грн., то в цій частині вирішення цивільного позову суд дійшов помилкового висновку виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиN 4 від 31.03.95 з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, частина перша ст.1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа Науменко проти України).

В даному випадку, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 судом описано узагальнюючі мотиви його визначення, без врахування усіх обставин справи та дотримання вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України.

З врахуванням характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_9 , внаслідок вчинення щодо нього злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, слід враховувати характер кримінального правопорушення, який вчинено без застосування щодо потерпілого фізичного насильства, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд апеляційної інстанції вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що визначення судом розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому на суму 10000 грн. є неспіврозмірним з понесеними моральними стражданнями ОСОБА_9 та оцінює розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому на суму 5 000 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені вище обставини, в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди слід змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди, чим частково задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого.

Будь-яких порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування вироку суду першої інстанції в цілому, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 та ч.3 ст.297 КК України змінити в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_16 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування завданої унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді