Справа № 368/947/16-к
провадження № 1-кп/368/9/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику кримінальне провадження № № 0000233 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працючого, освіта середня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимого

- у вчиненні злочинів, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000233 по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 14.09.2021 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 , поскільки на даний час ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому не зменшились та не відпали.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскільки він систематично в судові засідання не з`являвся про причини неявки суду не повідомляв, продовжує вчиняти злочини, не працює та не навчається, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими і за які передбачено покарання до 6 років позбавлення волі; перебуваючи на волі може продовжити вчиняти інші злочини та перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, поскільки після звільнення по даному кримінальному провадженню з-під варти, неодноразово судимий, 05.06.2020 р. Ірпінським міським судом за ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 19.01.2021 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту.

ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, адже він не працює та не навчається, за місцем проживання характеризується негативно.

Суд, враховуючи особу обвинуваченого, вважає, що характер вчинення ним злочинів, свідчить про його соціальну небезпечність.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне задоволити клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 , так як він вчинив:

-відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно і вказані дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України;

-вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно з проникненням в приміщення, і вказані дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України;

-вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому;

-вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легке тілесне ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Тобто ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років та до 5 років позбавлення волі; позбавленням волі на строк від 3 до 6 років; обмеженням волі на строк до 5 років або позбавленням волі на той самий строк може переховуватись від суду, перебуваючи на волі може негативно вплинути на свідків, може продовжити вчиняти інші злочини та перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів, які вчинив через незначний проміжок часу.

В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Також, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, головуючий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За таких обставин суд не знаходить підстав для скасуванню ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки він не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, і продовжує запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, що також відповідає вимогам ст.. 177,178,183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.177,178,183 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного 14.09.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України терміном на 60 днів та утримувати в Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» .

Строк дії ухвали з 14.07.2022 року по 11.09.2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб.

Суддя: ОСОБА_1