КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/7138/22Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2705/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881, по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.2 ст.109 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до 04 вересня 2022 року, включно, із визначенням застави в розмірі 190 000 грн., кожному.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора та всупереч вимогам діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом при розгляді поданого клопотання, а саме те, що:
- визначений судом строк тримання під вартою до 04 серпня 2022 року перевищує строки, визначені ст.ст.197, 331, 115 КПК України;
- суд продовжив обраний прокурором і продовжений слідчим суддею запобіжний захід, проте положеннями КПК України суд наділений повноваженнями лише обрати, змінити або скасувати запобіжний захід;
- зібрані органом досудового розслідування докази є очевидно неналежними і недопустимими та не доводять існування події злочину;
- висунуте обвинувачення є неконкретним. В обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення;
- мало місце незаконне затримання обвинувачених. Під час затримання порушено право обвинувачених на захист;
- судом проведено розгляд клопотання в режимі відеоконференції, незважаючи на те, що обвинувачені проти цього заперечували;
- недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК. Наведені прокурором у клопотання ризики переховування від органів досудового слідства та/або суду, знищення, схову чи спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення, в якому вони підозрюються, не підтверджуються належними доказами.
За доводами апелянта, ризик знищення, схову, спотворення будь-яких речей чи документів, як і ризик тиску на свідків не існує і може бути визначеним лише на початкових стадіях процес. Також прокурор не зазначає у своєму клопотанні, які саме речі та документи можуть бути знищені, сховані або спотворені.
За результатами апеляційного перегляду захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити обвинуваченим запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Оскільки прокурор, обвинувачені та їх захисник, не з`явилися до суду і не заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, суд відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України здійснює розгляд апеляційної скарги без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.2 ст.109 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до 04 вересня 2022 року, включно, із визначенням розміру застави в розмірі 190000 грн. кожному.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що наведені у клопотанні дані, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозриОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів та продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема переховування обвинувачених від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та інші обставини,передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування від органів досудового слідства та/або суду, знищення, схову чи спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення, в якому вони підозрюються.
Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі клопотання захисника про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.
Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.
За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів, порушення права на захист під час досудового розслідування, на що посилається захисник в поданій апеляційній скарзі.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2022 року, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до 04 вересня 2022 року, включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4