УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.04.2018 Справа №607/3517/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час підготовчого судового засідання в залі суду з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000484 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Прокурор заявила клопотання про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав продовження існування ризиків, що мали місце на момент обрання відносно даного обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, обсяг яких на даний час не зменшився.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, захисника та обвинуваченого, які заперечили у задоволенні клопотання прокурора та просили змінити раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт, мотивуючи це необґрунтованістю ризиків, зазначених прокурором у клопотанні та необґрунтованістю обвинувачення, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 побіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Так, згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , хоча і має постійне місце проживання, однак є особою, неодноразово судимою за вчинення, у тому числі, тяжких злочинів проти власності, на даний час знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, ніде не працює, зловживає алкоголем, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу, як про це клопоче сторона захисту, матиме можливість, зважаючи, у тому числі, на санкцію кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують своє існування та стороною захисту доказів про зменшення їх обсягу не подано і судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованих висновків, що указаний обвинувачений, у разі зміни йому чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, як про це клопоче сторона захисту, останній запобіжний захід не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, суд приходить до висновку, щострок дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 15 червня 2018 року.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст.315, розділом ІІ, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну раніше обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити строк дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 15 червня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України

Головуючий суддяОСОБА_1