Провадження №1-кп/523/818/22
УХВАЛА
про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

25 липня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підсудного ОСОБА_6 ,
в ході розгляду у закритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000352, внесеного до ЄРДР 05.03.2021 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із середньою освітою, офіційно неодруженого та непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21.07.2020 року Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 08.11.2020 року за відбуттям строку покарання,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.187, ч.1 ст.152 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси знаходяться означені матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.152 КК України, який утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», та останньою за часом ухвалою суду від 29.06.2022 року до вказаного підсудного продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 27.08.2022 року.
Прокурором ОСОБА_3 в порядку ст.331 КК України до суду подано та в судовому засіданні підтримано письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_6 , мотивуючи його тим, що судовий розгляд ще триває, строк тримання підсудного під вартою спливає, а ризики, які існували в ході досудового розслідування й передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків і потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення), не відпали.
Заслухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 на підтримку клопотання, з`ясувавши думку потерпілої ОСОБА_4 , вислухавши заперечення захисника ОСОБА_5 та підсудного ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.
З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Пунктом 5 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За обвинувальним актом, ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого та нетяжкого злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.152 КК України, за кваліфікуючими ознаками: нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), за сукупністю яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, із конфіскацією майна.
Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_6 зареєстрований і має місце проживання в Одеській області і в м.Одесі, відповідно, страждає відповідним захворюванням, але як раніше пояснив суду, отримує замісну терапію, офіційно непрацевлаштований, неодружений і суспільно-корисною працею на час затримання не займався, місцем реєстрації та постійного проживання в м.Одесі не забезпечений, є раніше судимою особою за вчинення кримінально-протиправного діяння про життя та здоров`я особи, а інкриміновані йому у розглядуваному кримінальному провадженні діяння мали місце протягом нетривалого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2020 року та станом на теперішній час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого і нетяжкого злочинів, одне з яких пов`язано із застосуванням насильства.
Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини підсудного ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, свідчать про недостатню міцність соціальних зв`язків підсудного в місці його реєстрації і проживання та частково підтверджують актуальність передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення підсудного від суду в умовах воєнного стану, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків і потерпілу, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудним процесуальних обов`язків та запобігти означеним ризикам в умовах воєнного стану та збройної агресії проти України.
Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_5 та підсудного ОСОБА_6 щодо зміни останньому запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, запропонований стороною захисту запобіжний захід є неспівмірним з інкримінованими вказаному підсудному кримінальними правопорушеннями та тяжкістю висунутого йому обвинувачення, а ураховуючи запровадження воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України, працівники органу внутрішніх справ суттєво обмежені у виконанні своїх повноважень з перевірки житла, під арештом в якому має перебувати особа, та з перевірки питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
У свою чергу слід зауважити на тому, що за ухвалою суду від 28.09.2021 року, підсудному ОСОБА_6 визначено альтернативний триманню під вартою більш м`який запобіжний захід заставу, у зв`язку з чим та зважаючи на особисті дані останнього, суд вважає, що у даному випадку суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом права зазначеного підсудного на його свободу, але одночасно нівелює доводи прокурора щодо неможливості застосування до цієї особи запобіжного заходу у вигляді застави.
Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованих підсудному ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх характеру, суспільної небезпечності та наслідків, зважаючи на характеризуючі його особу дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означеного підсудного не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.
Втім, виходячи з того, що за ухвалою від 28.09.2021 року, при застосуванні до підсудного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якості альтернативного запобіжного заходу, судом визначено розмір застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який встановлено ч.5 ст.182 КПК України, а тому, в разі внесення обвинуваченим або заставодавцям визначеного у вказаній ухвалі розміру застави, внаслідок чого обвинувачений має бути звільненим з-під варти, на останнього мають бути покладені відповідні обов`язки за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.
Керуючись ст.ст.22, 26, 171, 177-178, 182-183, 194, 314-315, 369-372, Главою 18 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.152 КК України, задовольнити частково.
Продовжити застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 22.09.2022 року.
У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 28.09.2021 року (300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає шістсот вісімдесят одна тисяча гривень), покласти на підсудного ОСОБА_6 наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Додатково роз`яснити підсудному ОСОБА_6 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.
В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, також роз`яснити підсудному ОСОБА_6 , що у випадку звільнення з-під варти під заставу та якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 22.09.2022 року.
Копії ухвали направити для виконання начальникові ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та надати для відома іншим заінтересованим особам.
На підставі ч.2 ст.392 КПК України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1