ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1728/22 Справа № 210/1718/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази:

- 13.09.2018 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців. Звільнений 26.10.2018 року з Криворізької УВК №3 по відбуттю строку покарання;

- 07.11.2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2019 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту взяття обвинуваченого під варту за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2019 року, - з 03.11.2021 року.

Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
Приблизно о 17:00 годині 15.03.2021 року, ОСОБА_7 перебував неподалік нежитлової будівлі АДРЕСА_2 та огородженої парканом території навколовказаної будівлі, що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , де у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме секцій металевого паркану, який огороджує зазначену територію.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю контролю за його діями з боку сторонніх осіб, повторно, таємно, шляхом вільного доступу демонтував та викрав дві секції металевого паркану загальною вагою 95 кг, які належать ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив своїми діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 617 гривень 50 копійок.

Крім того, приблизно о 17:25 годин 10.06.2021 року, ОСОБА_9 зайшов до приміщення торгового залу автозаправочної станції «ОККО №7» по вул. Пісочній, 7А в Металургійному районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, де у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю контролю за його діями з боку працівників автозаправочної станції та сторонніх осіб, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав пляшку горілки марки «ХОРТИЦЯ» «СРІБНА ПРОХОЛОДНА» та 8 шоколадок марки «КОРОНА» «MAX FUN», які належать ТОВ «ОККО-ЛАЙТ», після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив своїми діями ТОВ «ОККО-ЛАЙТ» матеріальний збиток на суму 507 гривень 57 копійок.

В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить вказаний вирок змінити.

Вважає, що суд першої інстанції не зарахував йому в строк покарання строк перебування під вартою по Закону Савченко.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, порядок застосування якої судом першої інстанції не був порушеним.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються початок строку відбування покарання та рішення про залік досудового тримання під вартою.

У відповідності з вимогами ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п. 106 Правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VІІІ, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ.

Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення від 18.05.2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21.06.2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і вона викладена в новій редакції, яка передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що наведені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений 07.11.2019 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, та на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання був звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Тобто, кримінальне правопорушення за оскаржуваним вироком ОСОБА_7 вчинив після постановлення відносно нього вироку із застосуванням ст. 75 КК України, тобто під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому рішення про остаточне призначення покарання судом першої інстанції приймалось із застосуванням вимог ст. 71 КК України.

Колегія суддів вважає, що підстави для зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, - відсутні, оскільки ОСОБА_7 не перебував в статусі попередньо ув`язненого при розгляді кримінального провадження, результатом розгляду якого був ухвалений вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2019 року.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4