Справа № 694/1041/22 Провадження №1-кп/694/141/22
В и р о к
Іменем України
09.08.2022 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської областіу складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізнячка Катеринопільського району Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 1 ст. 249 КК України,
ОСОБА_4 , 28.04.2022 року, близько 04:30 години, маючи намір на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись на річці Гнилий Тікич, в адміністративних межах с. Стебне, Звенигородського району, Черкаської області, за допомогою забороненого знаряддя лову - двох одиниць рибальської сітки з полімерного матеріалу, довжиною 60 м і 80 м та плавзасобу - човна кустарного виробництва зеленого кольору, займався незаконним рибним добувним промислом, під час якого виловив: 75 особин виду карась, вартістю 1 581 (тисяча п`ятсот вісімдесят одна) гривня за одну особину на загальну суму 118 575 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень. Внаслідок незаконного вилову риби ОСОБА_4 , 27.04.2022 року на річці Гнилий Тікич в с. Стебне, Звенигородського району, Черкаської області, згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», водним біоресурсам України заподіяно шкоду на загальну суму 118 575 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, яка являється істотною через вилов риби в період нересту.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні беззаперечно визнав себе винним у скоєні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, щиро розкаявся, пояснив суду про обставини вчинених ним кримінального проступку, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, зазначивши, що дійсно він 28.04.2022 року, в ранковий час, на річці Гнилий Тікич, в с. Стебне, Звенигородського району, Черкаської області, за допомогою двох рибальських сіток та плавзасобу - човна займався риболовлею, під час якої виловив 75 карасів.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального проступку, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини вчинення кримінального проступку, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо цивільного позову, речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведених кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не засуджений (повідомлення), пенсіонер, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває (повідомлення), як вбачається з повідомлення, ОСОБА_4 диспансерному (профілактичному обліку) не перебуває.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєння кримінальногоправопорушення, яке, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального проступку, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, зокрема, його вік, відношення обвинуваченого до скоєногокримінального проступку, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді штрафу, зокрема, враховуючи пенсійний вік ОСОБА_4 , що унеможливлює призначення покарання у виді обмеження волі, передбаченого санкцією статті .
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу у вищевказаному розмірі буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Прокурором Звенигородської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі: Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 118 575грн., який не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Так, в данному випадку предметом доказування є сума матеріальної шкоди, даний факт відноситься до предмету доказування по цивільному позову та підлягає детальному аналізу судом.
Прокуром взагалі не обґрунтовано та не доведено розмір заподіної матеріальної шкоди, не надано жодного доказу, у зв`язку з чим підстав для задоволення цивільного позову в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України з урахуванням вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.
Так, згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, зокрема ч. 1 ст. 249 КК України.
Ст. 249 ч.1 КК України передбачає спеціальну конфіскацію - обов`язкове вилучення знарядь і засобів незаконного промислу та всього добутого. У даному разі йдеться, зокрема, про риболовні сітки та гумові чоботи, за допомогою яких вчинюється або полегшується вилов риби чи добування інших водних організмів.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Враховуючи, що водні живі біоресурси, а саме виловлена риба є предметом кримінального правопорушення, то в даному випадку щодо зазначених біоресурсів (риби) необхідно застосувати спеціальну конфіскацію, та конфісковані водні біоресурси карасі у кількості 75 штук безоплатно вилучити в дохід держави.
Речові докази - дві одиниці рибальської сітки з полімерного матеріалу, довжиною 60 м і 80 м та плавзасіб - човен кустарного виробництва зеленого кольоруякі є знаряддям незаконного промислу - підлягають спеціальній конфіскації та знищенню.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів, які складають 1 510 грн. 10коп (висновок експерта за результатами проведеннясудової інженерно - екологічної експертизи № 659/22-23 від 14.06.2022 року).
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
У зв`язку зі звільненням засудженого ОСОБА_4 з випробуванням покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Речові докази конфісковані водні біоресурси карасі у кількості 75 штук, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ФОП ОСОБА_5 в дохід держави.
Речові докази - дві одиниці рибальської сітки з полімерного матеріалу, довжиною 60 м і 80 м та плавзасіб - човен кустарного виробництва зеленого кольору, які знаходяться на відповідальному зберіганні в камері схові речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаської області - конфіскувати та знищити.
В задоволенні цивільного позову відмовити в повному обсязі.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1