Справа №212/4507/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000353 від 28.07.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, одружений, офіційно працюючий директором-виконавчим у ТОВ «Електро Люкс Монтаж» має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід другої групи, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000353 від 28.07.2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 28 липня 2022 року о 15 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Suzuki Vitara S» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Електрозаводська з боку мікрорайон 5 Зарічний в напрямку вул. Об`їзна дорога в Покровському районі м. Кривого Рогу та наближався до нерегульованого пішохідного переходу розташованого навпроти буд. №10 вказаної вулиці, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та 1.33 "Пішохідний перехід", "Діти" та дорожньою розміткою 1.3, 1.7, 1.14.3 Правил дорожнього руху України, видимість яких для водія ОСОБА_5 були необмеженими.

В цей же час, в правій крайній смузі для руху попереду автомобіля «Suzuki Vitara S» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався невстановлений автомобіль типу «Mercedes-benz Vito», який зменшував швидкість до зупинки перед нерегульованим пішохідним переходом по вул. Електрозаводська м. Кривого Рогу.

В цей же час, на проїзну частину дороги вул. Електрозаводська Покровського району м. Кривого Рогу, на нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками 5.38.1 "Пішохідний перехід" Правил дорожнього руху України, вийшла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перетинала проїзну частину вказаної дороги справо наліво за напрямком руху «Suzuki Vitara S» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В ході подальшого руху, водій ОСОБА_5 маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода на проїзній частині та зменшити швидкість керованого ним автомобіля, або зупинитись, щоб дати йому дорогу, та таким чином безумовно міг уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків в будь-якому вигляді, проявив неуважність до змін дорожньої обстановки та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Своїми діями водій автомобіля «Suzuki Vitara S» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 18.1, 18.4. Правил дорожнього руху України, а також вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3 б) якими передбачено:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

- «1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи...»

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

- «18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

- «18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. »

Порушення вимог п.п. 18.1, 18.4 ПДР України водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, у вигляді: синця правої лобно-тім`яної області, синець лівої лобно-скроневої області, синця лівої вушної раковини, садни зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу та садни ліктьової поверхні правого передпліччя , садни розгинальної поверхні лівого передпліччя в верхній третині, синця тильної поверхні лівої кисті, садна правої бокової поверхні черевної стінки, синця заднє-внутрішьої поверхні лівого стегна, 30 синців переднє-зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині та гомілки в верхній та середній третині, садна переднє-внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині, синця переднє-внутрішній поверхні правої гомілки середній та нижній третинах; тупої травми грудної клітини: неповного перелому грудини, повних переломів 1-10 ребер праворуч по різним анатомічним лініям з ушкодженням плеври, повних переломів 1-11 ребер ліворуч по різним анатомічним лініям, забою легень (крововиливи по заднє-бокових поверхнях), розриву правого шлуночка серця правобічний гемоторакс (1500 мл рідкої рідини) закритого повного перелому лівої плечової кістки, тупої травми тазу: розривів обох клубово-крижових з`єднань, повних переломів обох лобкових кісток; закриті повні переломи обох кісток лівої гомілки в нижній третині, закритих повних переломів обох кісток правої гомілки, які утворились прижиттєво незадовго до настання смерті (крововиливи в м`які тканини в області переломів) від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючи частини легкового автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП. Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_7 , наступила 28.07.2022 року о 16:44 хвилини від сукупної травми тіла: синців голови та обличчя, синців та садна кінцівок і тулубу, тупої травми грудної клітини: повних переломів 1-10 ребер праворуч, повних переломів 1-11 ребер ліворуч, забою легень ( крововиливи у тканину легень), розриву правого шлуночка серця ( рана 1.5 см), лівобічного гемотораксу (1500 мл рідкої крові), тупою травми тазу: розривів крижово-клубового з`єднання праворуч та ліворуч, повних переломів правої та лівої лобових кісток, повних переломів лівої плечової кістки, повних переломів обох кісток правої та лівої гомілок у нижній третині, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку, нерівномірних кровонаповненням внутрішніх органів, набряком легень та головного мозку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та суду пояснив, що все зазначене прокурором в обвинувальному акті це правда. Додатково обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, дата та час вірно зазначена в обвинувальному акті, він на автомобілі їхав до лікарні на обстеження та збив покійну ОСОБА_7 , як це все відбулося не розуміє, мабуть через стан здоров`я був неуважний. Просить суд жорстко не карати, не позбавляти волі, має малолітню дитину та на даний час з 2019 року постійно хворіє онкологічним захворюванням та потребує постійного медичного обстеження кожного 21 дня.

В судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що покійна ОСОБА_7 була її матір`ю. В той день мати збиралася до центру людей похилого віку на концерт. Претензій до обвинуваченого не має, обвинувачений ОСОБА_9 матеріальну шкоду та моральну шкоду відшкодував повністю, просить суд не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_9 , а лише позбавити права керування транспортними засобами, надала судові відповідну заяву про думку, щодо призначення судом міри покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, згідно ст.337 КПК України розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Показання обвинуваченого дані під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу особу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить пункт 3 частини першої статті 65 Кодексу, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

В рішенні від 15.06.2022 № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкриті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

На підставі частини 2 статті 66 КК України, суд визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 ту обставину, що потерпіла по кримінальному провадженню не бажає позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_10 та призначити покарання, що не пов`язане з позбавленням волі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_10 згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_10 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи думку потерпілої особи ОСОБА_8 , яка бажає не позбавляти обвинуваченого волі та позбавити обвинуваченого права керувати транспортними засобами, а також те, що ОСОБА_5 на час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 потрібно призначити покарання за кримінальне правопорушення в межах санкції статті, з позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, на підставі ст..75 КК України від відбування призначеного основного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 потрібно звільнити з випробуванням, з випробуваним строком з покладанням на обвинуваченого, відповідно до ст..76 КК України певні обов`язки.

До набрання законної сили вироку, суд залишає ОСОБА_5 без змін запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що обраний відносно ОСОБА_5 , ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 серпня 2022 року.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України, в разі їх наявності та подання сторонами відповідних доказів.

Судові витрати по справі розподіляються в порядку передбаченому ст.124 КПК України в разі їх наявності та подання сторонами відповідних доказів.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (П`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (Три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 3 (Три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді домашнього арешту, що обраний відносно ОСОБА_5 , ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 серпня 2022 року, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-автомобіль «Suzuki Vitara S» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на території автоколони Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що розташована за адресою: м.Кривий Ріг, вулиця Танкістів, будинок №2а, передати правоволодівцю ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення:

-експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта №СЕ-19/104-22/23069-ІТ від 22.08.2022 року), в сумі 1132 гривні 68 копійок;

-експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта №СЕ-19/104-22/23070-ІТ від 23.08.2022 року), в сумі 1132 гривні 68 копійок;

-судово авто технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/104-22/25217-ІТ від 23.08.2022), в сумі 943 гривень 90 копійок, в всього витрати складають 3209 гривень 26 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням положення, передбачений частиною 2 статті 394 КПК України.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1