Справа № 530/483/22
Номер провадження 1-кп/530/79/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" червня 2022 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Зіньків Полтавської області обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 31.05.2022 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Полтава, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта професійно-технічна, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не маючий, не працюючий, раніше судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 310 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим:
1)29.04.2011 Диканським районним судом Полтавської області за вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.З, ст.75 КК України до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
2)22.11.2011 Київським районним судом м.Полтави за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.289 ч.2, 185 ч.2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
3)15.05.2012 Диканським районним судом Полтавської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;
4)11.06.2012 Диканським районним судом Полтавської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.289 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі;
5)14.11.2012 Котелевським районним судом Полтавської області за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;
6)23.04.2013 Київським районним судом м. Полтави за вчинення злочину, передбаченого ст.18-5 ч.3 КК України до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України приєднано 3 роки позбавлення волі за вироком Котелевського районного суду від 14.11.2012, остаточно засуджений до 6 років позбавлення волі; 05.05.2017 звільнений по відбуттю строку покарання;
7)07.02.2022 Зіньківським районним судом за ст.125 ч.І КК України до 850 грн. штрафу.
06.04.2022 знятий із обліку Полтавського районного сектору №2 ФГУ «Центр пробації в Полтавській області» по відбуттю покарання, та на шлях виправлення не став і маючи не погашену і не зняту судимість, вчинив кримінальний проступок за наступних обставин:
Весною 2022 року (точна дата та час під час дізнання не встановлені), ОСОБА_3 , знаходячись в господарстві за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконний посів та вирощування конопель, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, не маючи при цьому спеціального дозволу чи ліцензії на посів рослин конопель, реалізуючи свій злочинний намір, на присадибній земельній ділянці вказаного господарства незаконно посіяв насіння конопель шляхом внесення їх в грунт, які в подальшому зійшли та виросли.
Після проростання вищезазначеного насіння конопель, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на незаконне вирощування рослин конопель, шляхом прополювання, поливу та знищення бур`янів, в період до 31.05.2022 вирощував рослини конопель.
31.05.2022 в ході проведення огляду господарства за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , на присадибній земельній ділянці працівниками поліції було виявлено та вилучено 27 (двадцять сім) рослин, які згідно з висновком експерта №СЕ-19/117-22/65 64-НЗПРАП від 03.06.2022, мають ботанічні ознаки рослин роду коноплі, містять тетрагідроканнабінол і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 310 КК України, а саме вчинення незаконного посіву та вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.
13 червня 2022 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України у якому міститься клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додані:
- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;
- матеріали досудового розслідування.
Як видно з наданих матеріалів, до ОСОБА_3 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку.
Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.
Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що будучи раніше судимим, 06.04.2022 знятий із обліку Полтавського районного сектору №2 ФГУ «Центр пробації в Полтавській області» по відбуттю покарання, та на шлях виправлення не став і маючи не погашену і не зняту судимість, вчинив кримінальний проступок за наступних обставин:
Весною 2022 року (точна дата та час під час дізнання не встановлені), ОСОБА_3 , знаходячись в господарстві за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконний посів та вирощування конопель, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, не маючи при цьому спеціального дозволу чи ліцензії на посів рослин конопель, реалізуючи свій злочинний намір, на присадибній земельній ділянці вказаного господарства незаконно посіяв насіння конопель шляхом внесення їх в грунт, які в подальшому зійшли та виросли.
Після проростання вищезазначеного насіння конопель, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на незаконне вирощування рослин конопель, шляхом прополювання, поливу та знищення бур`янів, в період до 31.05.2022 вирощував рослини конопель.
31.05.2022 в ході проведення огляду господарства за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , на присадибній земельній ділянці працівниками поліції було виявлено та вилучено 27 (двадцять сім) рослин, які згідно з висновком експерта №СЕ-19/117-22/65 64-НЗПРАП від 03.06.2022, мають ботанічні ознаки рослин роду коноплі, містять тетрагідроканнабінол і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.
Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 310 КК України, а саме вчинення незаконного посіву та вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Отже саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжку).
Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 передбачені ст.67 КК України, не виявлено.
Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченого сталого матеріального стану, обставини, що пом`якшує покарання та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.
Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України .
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.
Процесуальні витрати у провадженні 1029 грн. 72 коп., за проведення судової експертизи. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Запобіжний захід ОСОБА_3 - не обирати.
Речові докази: полімерний мішок з 27 рослинами, які передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1029 (одну тисячу двадцять дев"ять) грн. 72 коп. на користь держави.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1