В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження № 0000100 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пудлівка Новосанжарського району Полтавської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта базова загальна середня, вдови, офіційно не працевлаштованої, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Указу Президента України № 62/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України введено та діє воєнний стан.

30 травня 2022 року близько 14 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , проходячи поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , помітила килим, який знаходився на залізних перилах, власником якого є потерпіла ОСОБА_3 , котра мешкає у вказаному багатоквартирному будинку. Реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення вказаного майна, ОСОБА_4 таємно викрала із залізних перил килим, вартість якого відповідно висновку експерта № 1298 від 09.06.2022, становить 444,00 гривень, з викраденим майном з місця злочину зникла та розпорядилася ним на власний розсуд.

Своїми діями, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

24 червня 2022 року між прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та за згодою потерпілої, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та прохають суд застосувати статті 75, 76 Кримінального кодексу України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, передбачений частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесений до тяжких.

Потерпіла ОСОБА_3 під час досудового розслідування надала прокурору письмову згоду на укладення угоди, наслідки укладення угоди їй роз`яснені та зрозумілі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення частини 2 статті 473 та частини 4, 5 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Сторонами угоди покарання визначене у межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, визнала повністю. Просила суд затвердити угоду про визнання винуватості між нею та прокурором і призначити узгоджене покарання. Пояснила, що вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала укладення угоди, вказувала, що викрадене майно їй повернуте, претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченої вона не має, зміст угоди і наслідки її укладення вона розуміє повністю.

Прокурор прохала затвердити угоду, визначивши обвинуваченій узгоджене покарання та звільнивши її від його відбування з випробуванням.

Захисник обвинуваченої підтримала укладення угоди та прохала визначити мінімальний строк іспитового терміну.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_4 .

Враховуючи тяжкість злочину та особу винної, яка на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, зважаючи, що викрадене майно було вилучене, а потерпіла жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої немає суд знаходить можливим виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів, поклавши на неї обов`язки, визначені частиною 1 статті 76 цього Кодексу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні обраний у виді особистого зобов`язання.

З урахуванням думки прокурора, потерпілої, обвинуваченої та її захисника, які вважали за можливе залишити обвинуваченій до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, суд вважає за доцільне обрати ОСОБА_4 означений запобіжний захід

Судові витрати у справі на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 369, 370, 374, 468-476 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 червня 2022 року між прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 2-4 статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, визначивши тривалість іспитового строку один рік.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: килим (палас) повернути за належністю потерпілій ОСОБА_3 .

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з смт Білики Полтавського району Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

Роз`яснити обвинуваченій, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України до Полтавського апеляційного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 476 Кримінального процесуального кодексу України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасуванням вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом установлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя