ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , його представника - захисника ОСОБА_9 кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 березня 2022 року у кримінальному провадженні № 50000750 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Волока Глибоцького району Чернівецької області та мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонерки, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 березня 2022 року ОСОБА_6 визнана невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдана у зв`язку з недоведенням в її діянні складу кримінального правопорушення.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 ,а також прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 зі змінами.

Обвинувачена ОСОБА_6 у апеляційній скарзі просить змінити вирок в частині мотивів і підстав виправдання її за ч.2 ст.125 КК України та врахувати істотні обмеження її прав на захист, допущені стороною обвинувачення.

Провадження№11-кп/822/168/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія:ч.2ст.125КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вказує на те, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_8 , який застосував відносно неї фізичне насильство,тому вона вимушена було від нього захищатися, відмахуючись відром. При цьому очевидних тілесних ушкоджень у потерпілого не було і це сталося за відсутності будь-якого умислу з її сторони. Свідками даної події були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , але суд не взяв до уваги покази ОСОБА_11 , а обгрунтував вирок показами свідків сторони обвинувачення, яким надав неправильну оцінку.

Посилається на те, що поліцейські відібрали у неї пояснення з приводу даних обставин і вона була впевнена, що ОСОБА_8 буде притягнуто до відповідальності. У подальшому слідчий проігнорував її пояснення і запровадив відносно неї кримінальне провадження та під погрозами запропонував підписати якісь бумаги.

Вказує на те, що вперше була викликана в поліцію 20.05.2020 року та в цей же день їй було повідомлено про підозру, але зі змісту обвинувального акту вбачається, що досудове слідство було завершено 19.05.2020 року і на той час вона не мала будь-якого статусу у справі.

Також зазначає, що протокол її допиту від 20.05.2020 року підроблений, оскільки нею не підписувався.

Крім цього, повідомлення про звершення досудового слідства їй не вручалося та містить недостовірну інформацію щодо надання їй матеріалів для ознайомлення, оскільки ця процесуальна дія проводилася в той час , коли вона уже покинула відділення поліції,про що свідчать дані журналу реєстрації відвідувачів ВП.

Вказує,що експертизи за № 335 мд , яка є первинною та за №336 д, яка є додатковою - проведені одночасно, що суперечить інструкції про проведення експертиз і є недопустими доказами.

Необгрунтованість таких висновків щодо наявності у потерппілого тілесних ушкоджень підтверджу показами свідка ОСОБА_13 , який в суді показав, що потерілий після цієї події керував автомобілем та відвіз його додому.

Також апелянт вказує, що суд не надав належної оцінки і іншим процесуальним порушенням, допущеними слідчим, зокрема протоколу огляду місця події від 08.04.2021 року , який поведений одночасно з допитом свідка ОСОБА_13 , залучення упереджених понятих, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, без вказівки джерела отримання її фотознамка та іншим обставинам, які мають істотне значення та невірно викладені в мотивувальній частині вироку.

У зв`язку з викладеним обвинувачена просить об`єктивно оцінити докази, підтверджуючі,на її думку, умисні протиправні дії ОСОБА_8 , які він безпричинно та умисно розпочав вчиняти відносно неї і від яких вона вимушена була захищатися відмахуючись від нього пустим пластиковим відром

Також апелянт посилається на ряд доказів та просить їх дослідити. Обвинувачена стверджує, що вирок є законним в резолютивній частині, однак необгрунтованим в частині мотивів і підстав виправдання, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження встановленим в суді, ухвалений без врахування доказів сторони захисту щодо порушених її прав.

Прокурор в апеляційній скарзі просила скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вважає, що при ухваленні вироку суд безпідставно визнав недопустимими доказами висновки експерта № 335 мд та №336 д від 13.05.2020 року, які були проведені на підставі медичних документів, витребуваних слідчим 28.04.2020 року з ОКНП «Чернівецька ЛШМД» відповідно до вимог 93 КПК України.

Зокрема, зазначає, що на виконання запиту слідчому було надано медичним закладом медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_8 № 4476/298, на підставі якої експертом складено висновок.

Вказує, що інформація, яка міститься в медичній карті потерпілого, стосується виключно його особи і під час досудового розслідування та судового розгляду від потерпілого ОСОБА_8 не надходило жодних заяв чи скарг про порушення його прав та свобод при отриманні слідчим вказаної документації та при наданні її експерту.

Натомість потерпілий особисто звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення та в ході судового розгляду підтримав висунуте відносно ОСОБА_6 обвинувачення.

Твердить,що тимчасовий доступ до документів здійснюється лише тоді,коли відсутня можливість надання таких документів добровільно особою,у якої документи наявні.

Вважає безпідставним посилання суду на правовий висновок Верховного Суду від 16.01.2020 року у провадженні,де фактичні обставини відрізняються від обставин цієї справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції невірно та на власний розсуд тлумачив норми ст.87 КПК України, оскільки медична документація була отримана слідчим відповідно до вимог ст.93 КПК України, що підтверджується матеріалами справи.

Крім цього вважає, що при вирішенні питання щодо допустимості доказу, який отриманий з порушенням прав чи свобод людини, суд повинен обґрунтувати, яке саме фундаментальне право чи свобода були порушені, в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу.

За таких обставин вважає, що зібрані по справі докази є належними та допустимими, отримані відповідно до вимого закону та підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

До початку апеляційного розгляду прокурором подані зміни до апеляційної скарги із проханням вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вказує на те,що журнали судових засідань від 07.08.2020 року та 04.12.2020 року не підписані секретарем,а журнал від 23.12.2021 року не відповідає фактичним обставинам провадження,оскільки у ньому зазначено недостовірні дані про присутність захисника та неявку прокурора,тоді як прокурор у суді був присутній,однак не з`явився захисник.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.412,ст.415 КПК України відсутність журналу судового засіданння є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді 1 інстанцї.

Також просила врахувати підстави,наведені у первинно поданій апеляційній скарзі.Окрім того,вказувала,що районний суд,не зважаючи на встановлення факту нанесення обвинуваченою потерпілому ударів,що підтвердилось дослідженими у суді доказами,не здійснив дії щодо перекваліфікації діяння,у якому обвинувачувалась ОСОБА_6 , з ч.2 ст.125 на ст.126 КК України.

Потерпілий ОСОБА_8 у апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначити їй покарання у межах санкції статті та задовольнити цивільний позов.

Вважає,суд необгрунтовано прийшов до висновку, що при призначенні судово-медичних експертиз було порушено вимоги гл.15 роз. ІІ КПК України, а також суд невірно трактував зазначену у вироку Постанову Верховного Суду.

Посилається на те, що після заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень він знаходився на лікуванні в ОКНП «Чернівецька ЛШМД», де також знаходилася медична документація з приводу його лікування, про що він повідомив слідчому з метою витребування слідчим самостійно медичної документації із лікарні.

Він не відмовлявся від надання медичної документації органу досудового розслідування та не заперечував щодо її витребування

Твердить,що сторона захисту була ознайомлена із висновками судово медичних експертиз,однак не заявляла клопотань про надання їй доступу до медичної картки,також не заявляла про недопустимість висновків експертів та не клопотала про призначення додаткової чи повторної експертизи під час досудового розслідування та в суді.

Вказує на те, що сам факт офіційного витребування медичної карти з лікарні не є істотним порушенням вимого кримінального процесуального закону, який був би підставою визнати недопустими доказами висновки експертиз і, як наслідок, ухвалення виправдувального вироку.

На апеляційні скарги прокурора та потерпілого обвинувачена ОСОБА_6 подала заперечення , у якому вважає, що наведені апелянтами підстави для скасування вироку є необгрунтованим,а тому вона підтримує подану нею апеляційну скаргу.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому,що 09 квітня 2020 року приблизно о 10.30 год. перебуваючи по АДРЕСА_1 , в ході вчиненого нею конфлікту з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу давньої неприязні до останнього, внаслідок користування централізованим водовідводом, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень,діючи умисно та протиправно , нанесла ОСОБА_8 один удар відром білого кольору з твердого пластику із гострим кутом дна та невеликою кількістю води всередині, методом прискореного замаху правої руки над головою із подальшим спрямуванням кута дна відра об голову потерпілого, після чого пішла із місця події.

У результаті потерпілому ОСОБА_8 було спричинено легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я у вигляді забійної рани м`яких тканин голови зліва, струс головного мозку.

Дії ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України

Заслухавши доповідача, доводи прокурора,потерпілого та його представника, які підтримали подані прокурором і потерпілим апеляційні скарги та заперечували щодо апеляційної скарги обвинуваченої , доводи обвинуваченої та її захисника про безпідставність апеляційних скарг прокурора і потерпілого та необхідність зміни вироку відповідно до вимог, заявлених в апеляційній скарзі обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, перевіривши доводи апелянтів, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення,ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження,передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності,допустимості,достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Вмотивованим є рішення,в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Судова колегія вважає,що ухвалюючи вирок,районний суд не дотримався вимог законності,які встановлені цим Кодексом та при прийнятті рішення допустив істотні порушення вимог КПК України,які є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Згідно ст.108 КПК України,під час судового засідання ведеться журнал судового засідання,у якому зазначаються наступні відомості: 1) найменування та склад суду (слідчий суддя); 2) реквізити кримінального провадження та відомості щодо його учасників; 3) дата і час початку та закінчення судового засідання; 4) час, номер та найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового засідання, а також передані суду під час процесуальної дії речі, документи, протоколи слідчих (розшукових) дій і додатки до них; 5) ухвали, постановлені судом (слідчим суддею) без виходу до нарадчої кімнати; 6) інші відомості у випадках, передбачених цим Кодексом.

Журнал судового засідання ведеться та підписується секретарем судового засідання.
Отже,статусу процесуального документу журнал набуває у випадку його підписання секретарем.

Разом із тим,із матеріалів провадження вбачається,що журнал судового засідання від 07.08.2020 року,під час якого був допитаний свідок(а.с.73 т.1),а також журнал 04.12.2020 року(т.1 а.с.86) не підписані секретарем.

Окрім того,журнал судового засідання від 23.12.2021 року не відповідає фактичним обставинам провадження,оскільки у ньому зазначено дані про присутність захисника та неявку прокурора,тоді як прокурор у суді був присутній,однак не з`явився захисник.(а.с.234 т.1)

Судова колегія вважає,що не підписання секретарем журналу судового засідання фактично свідчить про відсутність останнього,оскільки журнал не набув статусу процесуального документу,який засвідчує обставини,оцінюючи які суд приймає рішення по суті провадження.

Згідно вимог ст.412 ч.2 ст.412 КПК України,судове рішення у будь-якому випадку підлягає скасуванню,якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації,на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.415 КПК України,суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції,якщо встановлено порушення,передбачені п.п.2-7 ч.2 ст.412 КПК України.

За таких обставин ,відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України відсутність у матеріалах провадження журналів судових засідань є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді 1 інстанції,як те передбачено ст.415 КПК України,а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити повністю,а подану потерпілим-частково.

Виходячи із наведеного, у зв`язку із наявністю викладених вище істотних порушень КПК України як підстав для нового судового розгляду апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню.

Під час нового розгляду належить дати оцінку доводам,на які посилались сторони у апеляційних скаргах та прийняти рішення,яке відповідатиме вимогам КПК України.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити повністю, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково,апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 березня 2022 року у кримінальному провадженні № 50000750 щодо ОСОБА_6 за ст.125 ч.2 КК України скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3