В И Р О К
Іменем України

11 травня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000477 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, на утриманні малолітніх дітей немає, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Двадцять дев`ятого квітня 2015 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 18.06.2015 №18, ОСОБА_4 зараховано до особового складу цієї військової частини та призначено на посаду водія кіномеханіка клубу.

Так, 02 серпня 2015 року близько 22 години солдат ОСОБА_4 перебуваючи за місцем дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 18.06.2015 №18, діючи з прямим умислом, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив вказане місце служби та проводив час на власний розсуд до 27 жовтня 2015 року коли самостійно прибув до згаданої військової частини.

За час відсутності у частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав пояснення, які повністю відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками судового процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим та захисником, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 та іншим учасникам кримінального провадження судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який негативно характеризується на час вчинення злочину за місцем війської служби, непрацевлаштований, добровільно з`явився до військової частини, раніше не судимий, а також відсутність обтяжуючих та сукупність пом`якшуючих покарання обставин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини у вчиненні згаданого злочину, щире каяття та активне сприяння розкриттю даного кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи особу ОСОБА_4 та усі пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, сприяння у розкритті даного злочину, добровільне з`явлення на службу до військової частини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, бажання боронити Батьківщику у війні з Російською Федерацією, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції його від суспільства, а відтак суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: