Справа №585/160/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/926/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року, якою засудженого ОСОБА_8 переведено до приміщення камерного типу строком на один місяць,-

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло подання начальника ДУ «Роменська ВК (№56») про переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_8 строком на один місяць, яке обґрунтовано безуспішністю застосування до останнього інших заходів впливу, як до особи, яка під час відбування покарання постійно вчиняє порушення, у зв`язку з чим перебуває на профілактичному обліку в установі, характеризується негативно, вперто не бажає виконувати встановлений порядок відбування покарання, до праці не залучений, має 19 не знятих та не погашених в установленому законом порядку стягнень, з яких 4 рази був поміщений до ДІЗО.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року подання начальника ДУ «Роменська ВК (№56») було задоволено.

Переведено засудженого ОСОБА_8 до приміщення камерного типу строком на один місяць.

Своє рішення суд вмотивував тим, що доданими до подання доказами підтверджено те, що засуджений ОСОБА_8 є порушником порядку відбування покарання, не виконує покладені обов`язки та порушує встановлені заборони.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом було враховано докази щодо його судимостей, характеризуючи його особу дані, які не повинні були враховуватись, оскільки не стосувалися предмету даного провадження, а тому, є недопустимими при визнанні його винуватості у вчиненні правопорушень, про які зазначено у поданні.

Крім того, стосовно правопорушення, яке йому вміняється, апелянт вказує, що він 16 січня 2022 рок подав заяву до мед частини установи заяву про запис до лікаря-стоматолога і після того, як лікар йому видалив зуб з застосуванням анестезії, його одразу повели до приміщення ДПК, по дорозі він ні з ким не розмовляв, нікому не погрожував фізичною розправою, і з іншими засудженими також не зустрічався і не конфліктував, а з врахуванням його стану після відвідування стоматолога, працівник установи ОСОБА_9 сам спровокував його на незначний конфлікт через відсутність нагрудного знаку, який можливо було вирішити без будь яких ускладнень.

Апелянт вказує, що його звинувачують у вчиненні порушення, однак доказів на підтвердження зазначеного, а саме, запису з камер відео нагляду, немає, при цьому, ні його показання, ні показання свідків щодо заперечень конфлікту враховані не були, а заступник чергового помічника колонії № 56 ОСОБА_9 суду пояснив, що він супроводжував його ( ОСОБА_8 ) до медичної частини до стоматолога і коли розпочався конфлікт, то зафіксувати цього він не зміг, оскільки на його одязі була відсутня нагрудна камера, при тому, що насправді така камера у нього була і коли він заступає на зміну, то її не знімає.

Також, апелянт зазначає, що відсутність нагрудного знаку не є злісним порушенням режиму, тим більше, що такі порушення визначені у ст. 133 КВК України, у переліку яких таке порушення відсутнє, і на його думку, підставою для звернення до суду з клопотанням стало саме це порушення, оскільки лише на його підтвердження є докази, а доказів на підтвердження вчинення ним інших порушень відсутні.

З врахуванням того, що ОСОБА_8 відбуває покарання у ДУ «Роменська виправна колонія №56», розгляд даного кримінального провадження було призначено у режимі відеоконференції між Сумським апеляційним судом та вказаною установою, за участі засудженого.

Однак, у судових засіданнях, призначених на 23 травня 2022 року, 29 липня 2022 року, 01 вересня 2022 року, 06 жовтня 2022 року, зв`язок з ДУ «Роменська виправна колонія №56» встановити не вдалося. Згідно наявної в апеляційному суді інформації у ДУ«Роменська виправна колонія №56» відсутній доступ до мережі Інтернет.

Присутня захисник ОСОБА_7 наполягала на здійсненні апеляційного розгляду виключно у присутності її підзахисного засудженого ОСОБА_8 , при тому, що останній в апеляційній скарзі не вказував про те, що бажає приймати участь при її розгляді, а про судове засідання, призначене на 06 жовтня 2022 року був повідомлений належним чином.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду даного провадження без участі апелянта - засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді у Сумському апеляційному суді з квітня 2022 року, а з врахуванням вищезазначеного, а також тих обставин, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища засудженого, колегія суддів не вбачає підстав відкладати розгляд справи до невизначеного часу, поки налагодиться зв`язок з установою, де перебуває ОСОБА_8 , та вважає за можливе, за участі присутньої в даному судовому засіданні захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах останнього, здійснити апеляційний розгляд за відсутності апелянта.

А тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який вважав рішення суду законним, обгрунтованим та просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до п. 13-2) ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Згідно із положеннями ч.1 ст. 132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такий захід стягнення, як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 135 КВК України, питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань; поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Положеннями ч. 9 ст. 134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Звертаючись до суду з поданням про поміщення засудженого ОСОБА_8 до приміщення камерного типу, начальник ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» зазначав про те, що останній до установи прибув 12 січня 2020 року із ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» за нарядом Адміністрації державної кримінально-виконавчої служби України №1/4-11565/Кр від 05 грудня 2019 року.

За час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_10 характеризується негативно, вперто не бажає виконувати встановлений порядок відбування покарання. Неодноразово допускав злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, згідно ст. 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Має 19 стягнень, з них був поміщений до ДІЗО 4 рази. Стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

17 січня 2022 року о 12 год. 15 хв., під час супроводу ОСОБА_8 молодшим інспектором ВНІБ чергової зміни сержантом вн. служби ОСОБА_11 разом із ЗЧПНУ ст. пр-к вн. служби ОСОБА_12 для слідування до медично-санітарної частини установи із приміщення дільниці посиленого контролю, засуджений почав голосно розмовляти, намагаючись створити конфліктну ситуацію, а саме вступив у словесну суперечку з іншими засудженими, що знаходились в локальних секторах інших відділень, при цьому, звертався до них нецензурними та жаргонними словами, присвоюючи різні прізвиська, принижуючи їхню гідність та погрожуючи фізичною розправою.

Після неодноразових вимог, протиправні дії засудженого було припинено, затримано та супроводжено до чергової частини для бесіди з ЧПНУ, де було запропоновано зас. ОСОБА_13 надати письмове пояснення по факту допущенного ним порушення. На зауваження, стосовно порушення, засуджений відповів категоричною відмовою виконувати законні вимоги адміністрації, від написання пояснення відмовився.

Такими діями засуджений ОСОБА_13 не виконав покладених на нього обов`язків та порушив заборони, передбачені абз. 1 п. 3 розділу II (виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб) абз. 2 п. 3 розділу II (дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань) абз. 5 п. 3 розділу II, ( виконувати встановленні законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань), абз. 10. п.4 розділу II (вживати нецензурні та жаргонні слова, давати і присвоювати прізвиська) Наказу МЮУ №2823/5 від 28.08.201 8 року «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» та абз. 1 ч. 1 ( дотримуватись норм які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємо відносин з іншими засудженими, персоналом колонії, та іншими особами), абз. 2 ч.3 (виконувати встановленні законодавством вимоги персоналу колонії), абз. 2 ч. 4 (спілкуватися із засудженими та іншими особами з порушеннями встановлених правил ізоляції, звертатися до них з проханням про виконання незаконних дій), абз. 10 ч. 4 (вживати нецензурні та жаргонні слова, давати і присвоювати прізвиська) ст.107 КВК України.

Співробітниками установи із засудженим ОСОБА_8 неодноразово проводились заходи виховного характеру, роз`яснювались порядок і умови відбування покарання, проте, незважаючи на усі застосовані до нього заходи виховного впливу та дисциплінарні стягнення, він вперто свідомо продовжує порушувати встановлений порядок відбування покарання, ставиться до нього негативно, не намагається довести своє виправлення в період відбування покарання, причиною - його психологічна установка на протиправну поведінку, не бажає працювати на основному виробництві установи, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених, вперто не бажає виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи, публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, підбурює до цих дій інших засуджених, не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, потребує постійного контролю з боку адміністрації установи, неодноразово висловлював погрози представникам адміністрації. У взаємодії з іншими засудженими не завжди ввічливий, конфліктний, хитрий, підтримує дружні стосунки переважно із негативною категорією засуджених що характеризуються негативно, користується у цієї категорії засуджених авторитетом, підтримує та намагається нав`язувати «злодійські» звичаї.

Засуджений перебуває на профілактичному обліку в установі, як схильний до вчинення злісних порушень встановленого порядку відбування покарання згідно Наказу Про постановку на профілактичний облік № 245/АГ-21 ДУ «РВК(№56) від 31 серпня 2021 року.

Своєю поведінкою засуджений ОСОБА_8 подає негативний приклад іншим засудженим, чим негативно впливає на процес їх виправлення та ресоціалізації, а також може вплинути на оперативну обстановку в установі.

Задовольняючи вимоги вказаного подання, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 є порушником порядку відбування покарання, не виконує покладені обов`язки та порушує встановлені заборони, при тому, що до нього неодноразово застосовувались заходи впливу, які позитивних змін у поведінці засудженого не потягли.

При цьому, судом першої інстанції було враховано причини, обставини і мотиви вчинення порушення, кількість і характер раніше накладених стягнень, а саме, що останній заохочень не має, а має 19 стягнень, за які 4 рази поміщувався в ДІЗО, і більшість стягнень накладені за порушення форми одягу, а також за вилучення заборонених предметів, погрозу застосування фізичної сили, порушення режимних вимог. При цьому стягнення за вказані порушення були накладені в один і той же день.

Крім того, судом було враховано і вимоги п. 4 ст. 107 КВК України, абз. 11 п. 4 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, якими передбачено, що засудженим забороняється вживати нецензурні та жаргонні слова, давати і присвоювати прізвиська, а також витяг з протоколу № 4 від 20 січня 2022 року засідання дисциплінарної комісії ДУ «Роменська ВК (№56)», відповідно до якого дії ОСОБА_8 підпадають під дисциплінарний проступок та до нього слід застосувати захід стягнення згідно ст. 132 КВК України у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.

При цьому, доводи апелянта про те, що судом безпідставно було враховано його судимості, характеризуючи його особу дані, що не стосувалося предмету даного провадження і є недопустимими при визнанні його винуватості у вчиненні правопорушень, про які зазначено у поданні, не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що зазначені апелянтом дані судом при прийнятті рішення враховані не були.

Що стосується доводів апелянта про відсутність в матеріалах провадження доказів на підтвердження такої його протиправної поведінки та безпідставність його звинувачення, то колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки, з метою перевірки обґрунтованості поданого начальником установи подання, судом першої інстанції було допитано в якості свідків працівників ДУ «Роменська виправна колонія (№56)», а саме, ОСОБА_9 - заступника чергового помічника колонії, молодшого інспектора установи ОСОБА_14 та чергового помічника начальника установи ОСОБА_15 , які підтвердили той факт, що засуджений вступив у словесну перепалку з іншими засудженими, підбурював їх до невиконання вимог адміністрації і порушень режим тримання, вживав нецензурну лексику, називав їх прізвиськами, погрожував іншим засудженим застосуванням фізичної сили, якщо вони будуть виконувати вимоги адміністрації і на спростування таких показань ОСОБА_10 доказів надано не було.

Саме вищезазначені порушення стали підставою для звернення начальника установи з поданням до суду, факт вчинення яких було доведено в суді, а не відсутність у засудженого ОСОБА_10 нагрудного знаку, на що вказує останній у поданій апеляційній скарзі.

При цьому відсутність фіксування протиправних дій засудженого нагрудною камерою, чого не заперечували і допитані свідки, не свідчить про те, що інкримінованих правопорушень ОСОБА_10 не вчиняв, крім того, така його позиція була розцінена судом, як спосіб уникнути стягнення, з чим колегія суддів погоджується в повному обсязі і сумніватись у її правильності підстав не вбачає та вважає, що за наведених обставин, доводи апеляційної скарги засудженого, дійсності не відповідають, і повністю спростовуються матеріалами подання.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2022 року, якою засудженого ОСОБА_8 переведено до приміщення камерного типу строком на один місяць, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4