Справа № 308/9231/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Ужгороді, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 10.08.2018, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України,
ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження
1.16 серпня 2018 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000093 від 10.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

2.Ухвалою від 23 серпня 2018 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

3.Ухвалою від 04 березня 2019 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

ІІ. Формулювання пред`явленого обвинувачення
4.Відповідно до викладу в обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважав встановленими ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Перечин Закарпатської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ; не одружений, офіційно не працюючий; раніше не судимий обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за наступних обставин.

5.Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, маючи зв`язки з особами, які незаконно діють у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто маючи можливість незаконно придбати від невстановлених досудовим розслідуванням осіб психотропну речовину «метамфетамін», з метою незаконного збагачення, вирішив здійснити її збут. Із цією метою ОСОБА_4 , переслідуючи мету збуту психотропної речовини «метамфетамін» та незаконного збагачення, в лютому місяці 2018 року підшукав покупця вказаної психотропної речовини, а саме - громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

6.У подальшому, ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного задуму, 16 лютого 2018 року, близько 16 год. 22 хв., перебуваючи у м.Перечин, по вулиці Народна, біля буд. №6, зустрівся із ОСОБА_6 .

7.При зустрічі за вказаною адресою, ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 400 (чотириста) гривень, за що мав отримати від останнього психотропну речовин «метамфетамін». У свою чергу, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 400 гривень, дав обіцянку останньому передати йому психотропну речовину, відразу як вона у нього з`явиться, оскільки на той час ОСОБА_4 , вказану психотропну речовину при собі не мав. При цьому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що він йому зателефонує, як тільки у нього з`явиться психотропна речовина.

8.Надалі, придбавши від невстановлених у ході досудового розслідування осіб психотропної речовини «метамфетамін», ОСОБА_4 , близько 12 год. 50 хв. .17 лютого 2018 року, згідно з попередньою домовленістю, зустрівся із ОСОБА_6 , а саме за межами м. Перечин, на ділянці автошляху, сполученням «Ужгород - Перечин», де і передав останньому кристалічну речовину білого кольору, яка була поміщена в прозорий зіп-пакетик, який, у свою чергу, було поміщено у середину фрагменту плінтуса жовтого кольору. До вказаного місця зустрічі із ОСОБА_6 , ОСОБА_4 приїхав на транспортному засобі марки «Део Ланос», реєстраційний номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 .

9.Відповідно до висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №6/190 від 28 березня 2018 року реалізована ОСОБА_4 кристалічна речовина білого кольору, у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса кристалічної речовини білого кольору становить 0,0775 грам містить 75,67 ваг.% - 0,0586 грам етамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу).

10.Згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», метамфетамін (таблиця II список №2) віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

11.Надалі, після успішного збуту психотропної речовини ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , маючи намір продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом психотропної речовини, вирішив повторно придбати психотропну речовину, обіг якої обмежено «метамфетамін», з метою подальшого її збуту.

12.Так, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , попередньо домовившись із ОСОБА_6 про збут йому психотропної речовини, близько 13 год. 52 хв. 12 квітня 2018 року, зустрівся з останнім, а саме у м.Перечин, біля буд. №6 пл.Народна. Під час зустрічі за вказаною вище адресою ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) гривень, на що останній пообіцяв передати психотропну речовину ОСОБА_6 , як тільки вона у нього з`явиться, оскільки на той час ОСОБА_4 при собі не мав психотропної речовини, при цьому вони домовилися зв`язатися у телефонному режимі.

13.Надалі, 16 квітня 2018 року, біля 14 год. 54 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у телефонному режимі, домовилися про зустріч, а саме - у м.Перечин, неподалік від закладу «Авеню» (по вул.Жовтнева, буд. №35), де останні зустрілися близько 15 год. 25 хв. 16 квітня поточного року. Так, ОСОБА_6 до вказаного місця зустрічі під`їхав на автомобілі марки «Шкода Октавія», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , у яку підсів ОСОБА_4 , після чого останні разом виїхали в напрямку Ужгородського району. Під час перебування в автомобілі та руху у ньому, ОСОБА_4 дістав згорток з бумаги зі вмістом у ньому порошкоподібної речовини білого кольору, яку останній мав надати ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) гривень, після чого запропонував ОСОБА_6 вжити вказану психотропну речовину, а саме - як тільки останні приїдуть до раніше обумовленого місця призначення (біля входу до навчально-спортивно-оздоровного центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Ужгородського національного університету). У подальшому, вказаний вище автомобіль, у якому ОСОБА_6 був водієм, а ОСОБА_4 пасажиром, було зупинено співробітниками Служби безпеки України, о 15 год. 34 хв. 16 квітня 2018 року, біля входу до навчально-спортивно-оздоровного центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Ужгородського національного університету (с. Кам`яниця Ужгородського р-ну), після чого було проведено слідчу дію - огляд місця події, у ході якої і було вилучено вказаний вище згорток бумаги, у якому містилася порошкоподібна речовина білого кольору.

14.Згідно з висновком експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №6/235 від 14 травня 2018 року, реалізована ОСОБА_4 порошкоподібна речовина білого кольору, в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса кристалічної речовини білого кольору становить 0,4677 грам містить 52,93 ваг.% - 0,2476 грам метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу).

15.Згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», метамфетамін (таблиця II список № 2) віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

16.За таких обставин сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно.

ІІІ. Позиція сторони захисту
17.Сторона захисту проти пред`явленого обвинувачення заперечила повністю.

18.Захисник обвинуваченого вказує на те, що (1)протокол огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів від 16 лютого 2018 року, (2)протокол огляду і вилучення у покупця товарів, закуплених в результаті проведення оперативної закупівлі від 16 лютого 2018 року та (3)протокол огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів від 12 квітня 2018 року є недопустимими доказами, зважаючи на те, що процесуальні дії, результати яких зафіксовані переліченими протоколами, проведено без участі 2 понятих, що не узгоджується із приписами ч.7 ст.223 КПК України.

19.Крім того, захисник наполягає на тому, що:

19.1негласні слідчі (розшукові) дії від 05.01.2018 у кримінальному провадженні за №0000079 як:

-аудіо-, відеоконтроль ОСОБА_4 ;

-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж карток оператора мобільного зв`язку №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , якими користувався ОСОБА_4 ;

-візуальне спостереження за ОСОБА_4 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

-установлення місцезнаходження радіоелектронних засобів - мобільних телефонів з картками операторів мобільного зв`язку №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , якими користувався ОСОБА_4 ;

19.2.негласні слідчі (розшукові) дії від 12.03.2018 у кримінальному провадженні за №0000019 від 27.02.2018 року, а саме:

-аудіо-, відеоконтроль ОСОБА_4 ;

-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж-карток оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 , якими користувався ОСОБА_4 ;

-візуальне спостереження за ОСОБА_4 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

-установлення місцезнаходження радіоелектронних засобів-мобільних телефонів з картками операторів мобільного зв`язку

є недопустимими, оскільки проведені у межах кримінальних проваджень №0000079 та №0000019 у той час, як до суду скерований обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000093. Відтак, на переконання захисника, врахування результатів проведених НСРД суперечитиме приписами ст.257 КПК України.
20.Також на думку сторони захисту протокол огляду місця події від 16.04.2018 є недопустимим доказом, зважаючи на те, що проникнення до транспортного засобу здійснювалося за відсутності ухвали слідчого судді.

21.Посилається на те, що в ході проведення досудового розслідування мало місце порушення правил підслідності, позаяк кримінальне правопорушення, передбачене статтею 307 КК України не належить до підслідності органів СБУ.

22.Вказує на те, що докази, зібрані стороною обвинувачення є недопустимими, оскільки у матеріалах провадження відсутні підтвердження стосовно визначення прокурора чи групи прокурорів.

23.Зазначає про наявність провокації з боку працівників органу досудового розслідування, що, на переконання захисника, є підставою для виправдання його підзахисного.

24.Вказані обставини обумовили подання захисником ряду клопотань, обґрунтованість яких суд вважає за можливе дослідити при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження.

ІV. Оцінка доказів та мотиви суду
25.Заслухавши пояснення прокурора, захисника та обвинуваченого, всебічно та повно дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов наступних висновків.

26.Так, у статті 62 Конституції України закріплено принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

27.Суд, ухвалюючи вирок, керується нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав для його ухвалення.

28.Беручи до уваги положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ», суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

29.Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

30.Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення за стандартом «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п.43).

31.Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

32.Диспозицією ч.1 ст.307 КК України передбачено кримінальну відповідальність, зокрема, за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Поряд із цим, частиною 2 цитованої статті передбачено, що кваліфікуючою ознакою відповідного складу злочину є повторність.

33.Як встановив суд, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно.

34.Об`єктом злочину, що інкримінований обвинуваченому, є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу, зокрема, психотропних речовин.

35.Предметом злочину є наркотичні засоби, психотропні речовини та їх аналоги. Статтею 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року №60/95-ВР (далі Закон №60/95-ВР) визначено, що під психотропними слід розуміти речовини природні чи синтетичні, препарати, природні матеріали, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

36.Об`єктивна сторона злочину передбачає вичерпний перелік альтернативних форм злочинної поведінки, а саме незаконні: 1) виробництво; 2) виготовлення; 3) придбання; 4) зберігання; 5) перевезення; 6) пересилання; 7) незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. У зв`язку з цим суд звертає увагу на роз`яснення викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» №4 від 26.04.2002 (далі ППВСУ №4 від 26.04.2002).

36.2.За змістом пункту 3 ППВСУ №4 від 26.04.2002 незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях.

36.3.У свою чергу, під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

36.4.Незаконне перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів полягає в умисному переміщенні їх будь-яким видом транспорту в межах території України з порушенням порядку і правил, установлених чинним законодавством. Від перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів слід відрізняти їх перенесення з одного місця в інше, під час якого транспорт не використовується. Такі дії мають розглядатись як зберігання цих засобів і речовин.

36.5.Відповідно до пункту 4 ППВСУ №4 від 26.04.2002 під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також прекурсорів потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо).

37.Суб`єкт кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є загальним, а суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом та метою збуту відповідних наркотичних засобів або психотропних речовин.

38.Аналізуючи фактичні обставини, встановлені в межах досудового розслідування, та надаючи правову оцінку доводам учасників кримінального провадження, суд зазначає про наступне.

39.Щодо доводів про порушення правил підслідності суд зазначає наступне.

40.Як убачається з фактичних обставин, кримінальне провадження №0000093 від 10.08.2018 має похідний характер, а його реєстрація зумовлена наступними процесуальними рішеннями сторони обвинувачення.
41.Так, зазначене кримінальне провадження є наслідком прийняття прокурором постанови б/н від 10.08.2018 на підставі якої з кримінального провадження №0000019, відомості про яке 27.02.2018 внесені до ЄРДР за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.305, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, в окреме провадження відносно ОСОБА_4 було виділено матеріали досудового розслідування за переліком, наведеним у відповідній постанові.
42.У свою чергу, реєстрація кримінального провадження №0000019 є наслідком виділення на підставі постанови прокурора б/н від 27.02.2018 в окреме провадження матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження №0000079, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.305, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.
43.Поряд із цим, суд зауважує про те, що у період з 27.02.2018 по 10.08.2018 матеріали кримінального провадження №0000019 неодноразово об`єднувалися з матеріалами інших кримінальних проваджень, а саме: (1) з матеріалами кримінального провадження №0000038 від 02.04.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України на підставі постанови прокурора б/н від 04.04.2018; (2) з матеріалами кримінального провадження №0000052 від 22.05.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України на підставі постанови прокурора б/н від 22.05.2018; (3) з матеріалами кримінального провадження №0000073 від 09.07.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України на підставі постанови прокурора б/н від 10.08.2018.
44.Таким чином, у межах кримінального провадження №0000019 від 27.02.2018 здійснювалося досудове розслідування кримінального правопорушення за ч.1 ст.305 КК та інших кримінальних правопорушень, передбачених різними (залежно від певного моменту у часовому проміжку з 27.02.2018 по 10.08.2018) частинами статті 307 КК України. Водночас як на момент реєстрації кримінального провадження №0000079 від 09.11.2016, тобто у період дії редакції КПК України від 08.10.2016, так і на момент виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження №0000019, тобто у період дії редакції КПК України від 07.01.2018, а також на момент виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження №0000093 ( редакція КПК України від 05.08.2018) статтею 216 згаданого Кодексу підслідність кримінальних правопорушень, передбачених статтею 305 КК України встановлювалася за органами безпеки.
45.Доцільно звернути увагу на те, що доктринально підслідність розглядається як (а)врегульована законом сукупність ознак кримінального провадження, на підставі яких конкретне кримінальне провадження підлягає розслідуванню тим чи іншим органом досудового розслідування; або (б)встановлена кримінальним процесуальним законодавством компетенція органів з розслідування кримінальних проваджень.

46.Між тим, за правилами статті 216 КПК України в період дії релевантних редакцій якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші злочини, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження своєю постановою визначає підслідність всіх цих злочинів.
47.За правилами статті 217 КПК України матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
48.Аналіз положень процесуального закону у період здійснення досудового розслідування інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме - з моменту реєстрації кримінального провадження №0000079 до виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування з присвоєнням виділеному провадженню №0000093 -дозволяє суду стверджувати про те, що процесуальне законодавство виокремлювало різні види підслідності, у тому числі так звану підслідність «за зв`язком справ».

49.Дослідивши правову регламентацію питання підслідності, суд вказує на те, що у випадку здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого статтею 305 КК України органи безпеки вправі розслідувати також інші кримінальні правопорушення, які не охоплюються їх предметною підслідністю, за умови пов`язаності таких кримінальних правопорушень з діянням, яке отримало кваліфікацію за відповідною частиною статті 305 КК України. За таких обставин порушення правил підслідності відсутні.
50.У вимірі кримінального провадження, що досліджується судом, на переконання суду, обставини, котрі стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР за статтями 305 та 307 КК України є взаємопов`язаними, оскільки предметом перевірки органу досудового розслідування були факти щодо контрабанди наркотичних засобів та психотропних речовин та їх подальший збут невстановленими особами на території Закарпатської області.
51.Суд наголошує на тому, що матеріали досудового розслідування в кримінальне провадження №0000093 виділено 10.08.2018. Більше того, вказана дата є дато затвердження обвинувального акта, тобто після 10.08.2018 збирання жодних доказів стороною обвинувачення не здійснювалося.
52.Підсумовуючи викладене, суд доходить до переконання про відхилення доводів захисника з огляду на їх необґрунтованість.
53.Суд відхиляє аргументи захисника про відсутність у матеріалах провадження підтверджень стосовно визначення прокурора чи групи прокурорів, оскільки доводи сторони захисту спростовуються матеріалами кримінального провадження.

54.Суд критично оцінює посилання захисника на те, що:

54.1негласні слідчі (розшукові) дії від 05.01.2018 у кримінальному провадженні за №0000079 як: аудіо-, відеоконтроль ОСОБА_4 ; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж карток оператора мобільного зв`язку №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , якими користувався ОСОБА_4 ; візуальне спостереження за ОСОБА_4 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; установлення місцезнаходження радіоелектронних засобів - мобільних телефонів з картками операторів мобільного зв`язку №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , якими користувався ОСОБА_4 ;

54.2.негласні слідчі (розшукові) дії від 12.03.2018 у кримінальному провадженні за №0000019 від 27.02.2018 року, а саме: аудіо-, відеоконтроль ОСОБА_4 ; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж-карток оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 , якими користувався ОСОБА_4 ; візуальне спостереження за ОСОБА_4 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; установлення місцезнаходження радіоелектронних засобів-мобільних телефонів з картками операторів мобільного зв`язку

є недопустимими, оскільки проведені у межах кримінальних проваджень №0000079 та №0000019 у той час, як до суду скерований обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000093. Обґрунтовуючи свої заперечення у цій частині, захисник покликається на приписи ст.257 КПК України, котрою встановлено про те, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.
55.Так, згідно з ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
55.1. Тобто об`єктом дослідження суду з метою ретроспективного пізнання обставин дійсності є певна сукупність доказів.
56.Частиною 1 ст.84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
56.1.Отже, у розумінні процесуального закону доказами вважаються певні відомості.
57.Поряд із цим, однією із властивостей одничного доказу є його допустимість, зміст якої розкрито у ст.86 КПК України.
57.1.Так, за правилами наведеної норми доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
57.2.У зв`язку з цим суд вказує на те, що допустимим чи недопустимим може визнаватися конкретний доказ, а не слідча(розшукова) дія чи негласна слідча(розшукова) дія, проведення якої є інструментом збирання та перевірки доказового матеріалу.
58.Таким чином, зміст клопотання захисника зводиться до визнання недопустимими результатів проведення НСРД, персоніфікованих у клопотанні з підстав порушення стороною обвинувачення приписів, передбачених ст.257 КПК України.
59.Положення статті 252 КПК України у релевантних редакціях, тобто тих, які діяли на момент видання дозволів для проведення НСРД, передбачали, що фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.
59.1. Отже, перед судом постає питання про допустимість протоколів НСРД, зазначених захисником у поданому клопотанні.
60.Суд вказує на те, що у матеріалах справи відсутні протоколи про візуальне спостереження за ОСОБА_4 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; установлення місцезнаходження радіоелектронних засобів - мобільних телефонів з картками операторів мобільного зв`язку №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , якими користувався ОСОБА_4 , що проведені у кримінальних провадженнях №0000079 та №0000019, а тому не досліджуються судом. Відтак висновки про недопустимість таких доказів є передчасними.

61.При цьому доводи сторони захисту про наявність порушень ст.257 КПК України ґрунтуються на довільному трактуванні закону з огляду на наступне.

62.Так, за правилами вказаної норми якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

62.1.З наведеного слідує те, що необхідність легітимації результатів НСРД у розумінні ст.257 КПК України зумовлюється встановленням обставин нового кримінального правопорушення. Отже, визначальним для застосування аналізованої норми є не факт іншого кримінального провадження, а виявлення нового кримінального правопорушення.
62.2.Тобто використання результатів НСРД, які стосуються одного і того ж кримінального правопорушення в різних кримінальних провадження саме по собі за відсутності інших процесуальних порушень не свідчить про недотримання приписів ст.257 КПК України.
62.3.Надаючи правову оцінку фактичним обставинам, суд керується функціональним та системним способами тлумачення приписів означеної норми. У контексті викладеного слід звернути увагу на те, що положення досліджуваної статті є гарантією конституційних прав особи та у певному світлі резонують значимість положень статей 246 та 247 КПК України, детермінуючи вкраплення судового контролю на стадії досудового розслідування.
62.4.За своєю суттю стаття 257 КПК України є релевантною, зокрема, у тих випадках, коли правоохоронним органом було задокументовано інше(нововиявлене) кримінальне правопорушення, вчинене особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування, або ж виявлено факт вчинення кримінального правопорушення особою, іншою, ніж та, стосовно якої проводилися НСРД.
62.5.У вимірі досліджуваних судом обставин кримінального провадження доцільно вказати на те, що як у межах кримінального провадження №0000079, так і в кримінальному провадженні №0000093 досудове розслідування здійснювалося щодо тотожних обставин, а саме стосовно вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому порушення, що посягає на законний порядок обіг наркотичних засобів та психотропних речовин. Вказане підтверджується постановою про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження та визначення підслідності б/н від 27.02.2018.
62.6.Отже, використання для доказування у кримінальному провадженні №0000093 відповідних протоколів зазначених НСРД, які отримані у межах кримінального провадження №0000079 не є порушенням приписів ст.257 КПК України.

62.7.З аналогічних міркувань суд не погоджується з мотивами захисника про недопустимість протоколів аудіо-, відеоконтроль, а також зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж карток оператора мобільного зв`язку №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 у кримінальному провадженні №0000019.

62.8.Так, зі змісту постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину б/н від 04.04.2018, ухвали слідчого судді Апеляційного суду Закарпатської області №0825 від 12.03.2018, постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження та визначення підслідності б/н від 10.08.2018 та витягу з ЄРДР №0000019 вбачається, що досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000093 та №0000019 стосувалося одного й того ж кримінального правопорушення та однієї і тієї ж особи.

62.9.Таким чином, використання для доказування у кримінальному провадженні №0000093 відповідних протоколів зазначених НСРД, які отримані у межах кримінального провадження №0000019 не є порушенням приписів ст.257 КПК України.
63.Утім, на переконання суду, відповідні протоколи аудіо-, відеоконтролю, а також зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж карток оператора мобільного зв`язку №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , отримані в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000079 слід визнати недопустимими з інших мотивів.

63.1.Так, зі змісту резолютивної частини постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження та визначення підслідності б/н від 27.02.2018 не вбачається, що такі матеріали виділялися у кримінальне провадження №0000019.

63.2.Відповідно до ч.3 ст.217 КПК України в редакції від 07.01.2018, яка діяла станом на момент прийняття постанови про виділення матеріалів досудового розслідування, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

63.3.Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

63.4.У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

63.5.Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

63.6.Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

63.7.Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

63.8.У свою чергу, стороною обвинувачення всупереч цитованому положенню та належній правовій процедурі не забезпечено встановленого порядку виділення матеріалів досудового розслідування.

63.9.Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
63.10.Виходячи з наведеного, суд вважає, що наслідком недотримання належної правової процедури виділення матеріалів досудового розслідування як складового елементу принципу верховенства права є визнання таких доказів недопустимими на підставі положень ст.86 та ч.1 ст.87 КПК України.

64.З аналогічних міркувань, на переконання суду, недопустимими слід визнати протокол огляду і вилучення у покупця товарів, закуплених в результаті проведення оперативної закупівлі б/н від 17.02.2018 та протокол контролю за вчиненням злочину б/н від 19.02.2018.
65.Суд зазначає про те, що у вказаних протоколах, як вважає сторона обвинувачення, відображено факт придбання залегендованою, як встановив суд, особою прозорої речовини білого кольору кристалічної форми, поміщеної в середині фрагменту плінтуса (жовтого кольору) у прозором зіп-пакеті. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідна речовина у подальшому була надіслана до Закарпатського НДЕКЦ МВС України для проведення експертного дослідження.
65.1.У матеріалах справи наявний висновок експерта №6/190 від 28.03.2018 за наслідками проведення експертного дослідження, предметом дослідження якого, серед іншого, було з`ясування того, чи містить надана на дослідження прозора речовина білого кольору кристалічної форми, яка поміщена в прозорий зіп-пакет, який в свою чергу поміщений у середині фрагменту плінтуса жовтого кольору та упакований у паперовий пакет розмірами 110x215 мм, опечатаний та скріплений відтисками круглої печатки із реквізитами «Служба безпеки України * Управління в Закарпатській області * Для пакетів №1» та підписами учасників проведеної у своєму складі наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги або курсори.
65.2.На переконання суду відповідно доктрини «плодів отруєного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими. Тобто слід надавати оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому (рішення у справі «Хан проти Сполученого Королівства» від 12 травня 2000 року, заява №35394/97).
65.3.Із урахуванням того, що суд визнав недопустимими протокол огляду і вилучення у покупця товарів, закуплених в результаті проведення оперативної закупівлі б/н від 17.02.2018 та протокол контролю за вчиненням злочину б/н від 19.02.2018, які засвідчують походження речовини, яка в подальшому направлялася на експертизу, то, на думку суду, недопустимим слід визнати також і висновок експерта №6/190 від 28.03.2018.
66.Як вже було зазначено судом, одним із аргументів сторони захисту є твердження про те, що працівниками органу досудового розслідування допущено провокацію злочину, вчинення якого поставлено у вину ОСОБА_4 . При цьому захисник вказує суду на релевантність застосування висновків ЄСПЛ, зроблених у справі «Баннікова проти російської федерації» (Bannikova v. Russia).

67.Суд наголошує на тому, що справа «Баннікова проти російської федерації» за своєю суттю є одним із фундаментальних рішень ЄСПЛ, які стосуються справ, пов`язаних зі злочинами, що вчинені внаслідок провокацій. У згаданій справі мало місце проведення співробітниками органів федеральної служби безпеки оперативно-розшукового заходу у вигляді перевірчої закупки, котре призвело до скоєння громадянкою злочину, пов`язаного із незаконним збутом наркотичної речовини. При цьому заявниця у своїй скарзі до ЄСПЛ стверджувала, що її визнали винною у вчиненні злочину, спровокованого правоохоронними органами через агента-провокатора і що вона не вчинила б злочину без його втручання.

68.Своєю чергою, ЄСПЛ ухвалив, що використання особливих методів ведення слідства, зокрема, агентурних не може саме по собі порушити право на справедливий розгляд. Ризик підбурювання з боку співробітників міліції, викликаний зазначеними методами, означає, що їхнє використання має бути строго регламентованим (справа «Раманаускас проти Литви», п.51). У частині розгляду заяви про провокаційні дії, спрямовані на спонукання вчинення злочину з метою його викриття, ЄСПЛ звернув увагу на те, чи був би вчинений злочин без втручання органів влади.

69.За змістом висновків ЄСПЛ, викладених у справі «Раманаускас проти Литви» (п.55) підбурювання з боку поліції відбувається там, де залучені посадові особи - співробітники служб безпеки або особи, що діють за їх розпорядженням, не обмежувані фактично необхідною пасивною слідчою діяльністю, а такі, що здійснюють такий вплив на особу, як підбурювання до вчинення злочину, що в іншому випадку не був би вчинений, з метою забезпечити докази й почати карне переслідування.

70.У справі «Баннікова проти російської федерації» ЄСПЛ підтвердив свої висновки у справах «Ramanauskas v. Lithuania», «Teixeira de Castro v. Portugal», «Malininas v. Lithuania» , «Milinienл v. Lithuania», наголосивши на тому, що розслідування має здійснюватись «у переважно пасивний спосіб», що включає: а)початок розслідування і таємної операції лише за наявності інформації про вже існуючи злочинні наміри (п.40); б)приєднання поліції до вже існуючої злочинної діяльності, а не провокування до вчинення злочину (п.43), в)відсутність активних дій поліцейського під прикриттям чи цивільної особи, що співпрацює з поліцією (п.45-74).

71.ЄСПЛ фактично узагальнив приклади дій поліції, що є активними: наполегливі пропозиції, незважаючи на відмову, тиск і погрози, пропонування «екстра» вигоди (ціна на наркотики вище ніж на ринку чи хабар у надвеликому розмірі), заклики до співчуття згадуючи синдром відміни (п.45-47).

72.Перевірка заяви про провокацію має бути здійснена судом першої інстанції, та включати можливість доступу до всіх матеріалів слідства, а також, включати можливість для сторони захисту, допитати свідків у режимі перехресного допиту.

73.Суд вказує на те, що виявлення та вилучення психотропної речовини мало місце за наслідками проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Відповідно до ч.ч.3, 7 ст.271 КПК України в редакції від 16.03.2018, яка діяла на момент прийняття постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 04.04.2018, під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні. Прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 цього Кодексу, зобов`язаний: 1)викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину; 2)зазначити про застосування спеціальних імітаційних засобів.

74.На виконання положень цитованих приписів у відповідній постанові прокурора про проведення НСРД-контролю за вчиненням злочину зазначено про відсутність у матеріалах кримінального провадження обставин, які свідчать про провокування ОСОБА_4 на вчинення злочину з метою його подальшого викриття. Також у постанові прокурора зазначено про те, що ОСОБА_4 значний проміжок часу вже займається реалізацією наркотичних засобів та психотропних речовин, які отримує після їх контрабандного ввезення на територію України.

75.Як встановив суд із показань свідків ОСОБА_7 , обвинувачений та оперативний покупець були раніше знайомі. При цьому свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили те, що обвинувачений із власної ініціативи неодноразово пропонував ОСОБА_7 придбати психотропні речовини. У свою чергу, останній самостійно звернувся до правоохоронців, на добровільних засадах був залучений до НСРД, а документування злочинної діяльності здійснювалося під судовим контролем та прокурорським наглядом.

76.Крім того, з протоколу про результати аудіо-, відео контролю особи від 16.04.2018 вбачається, що обвинувачений поводився спокійно, а також визначав час і місце наступних зустрічей.

77.Наведені обставини свідчать про те, що органи досудового розслідування діяли у пасивний спосіб і не підбурювали обвинуваченого до вчинення злочину, оскільки оперативний покупець фактично лише висловлював готовність заплатити певну суму грошових коштів за поставлення психотропних речовин, після чого обвинувачений добровільно продовжував спілкуватися та отримувати особисту користь від продажу психотропних речовин.

78.Суд зауважує про те, що спілкування між обвинуваченим та оперативним покупцем стосовно придбання психотропних речовин не мало нав`язливого характеру з боку останнього, а логіка та послідовність розвитку такого спілкування у будь-який момент залишала за обвинуваченим можливість відмовитися від збуту заборонених речовин.

79.Звернення оперативного покупця до обвинуваченого у межах епізоду від 16.04.2018 не було обов`язковою умовою для злочинної діяльності останнього.

80.На переконання суду, прохання придбати психотропну речовину не є провокацією злочину, оскільки, як правило, нормальною та розповсюдженою є практика, коли наркотично залежні особи самі дзвонять дилеру з проханням продати їм наркотичний засіб чи психотропну речовину, а не навпаки.

81.На думку суду, малоймовірною є ситуація, щоб особи, які розповсюджують наркотичні засоби, обдзвонювали людей з наполегливими пропозиціями придбати заборонені наркотичні або психотропні речовини.

82.Понад це, суд звертає увагу на відомості, що відображені у постанові про проведення контролю за вчиненням злочину від 04.04.2018, згідно з якими ОСОБА_4 обізнаний із роботою правоохоронних органів, може вести себе обережно, про свої плани та злочинні наміри зі сторонніми особами не ділитися, використовує окремі елементи конспірації.

83.Переконливих аргументів, які би свідчили, що в цій справі роль працівників правоохоронного органу була надмірною і без їх втручання обвинувачений не вчинив би інкримінованого йому кримінального правопорушення захисником не наведено.

84.Більше того, вимірі фактичних обставин кримінального провадження суд вказує на те, що обвинуваченим вчинення інкримінованого йому злочину заперечується повністю, що підтверджується показаннями самого обвинуваченого.

85.Між тим, захисник одночасно стверджує, що з боку працівників правоохоронного органу мала місце провокація вчинення злочину.

86.Зазначене свідчить про істотну суперечність позиції захисту та виключає сумніви у відсутності провокації злочину. Наведене відповідає прецедентній практиці ЄСПЛ, який визнає необґрунтованими та не розглядає по суті заяви щодо провокації злочину, коли заявник заперечує факт вчинення ним злочину та одночасно заявляє про провокацію на його вчинення (рішення у справі «Берлізев проти України» від 08 липня 2021 року).

87.При цьому суд бере до уваги правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року по справі №454/2576/17.

88.Таким чином, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо наявності у діях працівників правоохоронного органу провокації вчинення злочину.

89.Суд не погоджується із доводами сторони захисту про те, що протокол огляду місця події від 16.04.2018 є недопустимим доказом, оскільки, як вказує захисник, проникнення до транспортного засобу здійснювалося за відсутності ухвали слідчого судді. Зазначені захисником мотиви для визнання доказу недопустимим суд вважає помилковими та відхиляє, виходячи з наступного.

90.Сторонами кримінального провадження визнається та не заперечується факт проникнення 16.04.2018 слідчим до транспортного засобу марки «Шкода» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 . Вказана обставина також текстуально відображена у протоколі огляду місця події б/н від 16.04.2018. Як слідує з протоколу огляду місця події б/н від 16.04.2018 слідчим проведено огляд транспортного засобу марки «Шкода» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого на задньому місці, а саме на килимі позаду пасажирського сидіння виявлено паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору.

91.Так, згадана слідча дія проводилася 16.04.2018, тобто у період дії КПК України в редакції від 12.04.2018.

92.З викладеного слідує висновок про те, що правомірність здійснення відповідної слідчої дії необхідно аналізувати, виходячи з приписів кримінального процесуального закону в наведеній редакції.

93.Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи (ч.2 ст.237 КПК України в редакції від 12.04.2018).

94.Відповідно до ч.2 ст.233 КПК України у зазначеній редакції під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

94.1.Отже, транспортний засіб марки «Шкода» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 у розумінні процесуального закону вважається іншим володінням, а тому проникнення до відповідного транспортного засобу та проведення його огляду здійснюється, виходячи з правил, які регламентують процедуру проведення обшуку.

95.Суд звертає увагу на те, що питання проникнення, зокрема, до іншого володіння особи було унормовано статтею 233 КПК України в редакції від 12.04.2018.

95.1.За правилами вказаної норми ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

95.2.Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

95.3.Зі змісту цитованого правового регулювання вбачається, що право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках: 1)за ухвалою слідчого судді, 2)без постановлення такої ухвали на підставі добровільної згоди власника житла чи іншого володіння особи; 3)до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

95.4.Системний аналіз приписів, закріплених у ч.1 ст.233, ч.2 ст.234 та ч.2 ст.237 КПК України в редакції від 12.04.2018 дозволяє суду стверджувати про те, що надання володільцем добровільної згоди на проникнення до іншого володіння особи є гарантією захисту прав цієї особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

95.5.Тобто законодавцем, окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме - можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

95.6.Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2013 року в справі «Бєлоусов проти України» нагадав, що будь-яке втручання згідно з пунктом 1 статті 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні пункту 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів. Високий суд дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.

95.7.На переконання суду, релевантними для обставин цього кримінального провадження є також висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 по справі №159/451/16-к, згідно з яким добровільність згоди особи на проведення в її житлі або іншому володінні огляду є важливою для визначення допустимості доказів, отриманих у результаті такого огляду, оскільки за такої згоди немає потреби звертатися до слідчого судді в порядку частини третьої статті 233 КПК України. Тому сторона, яка надає такі докази, має переконати суд у наявності такої згоди та її добровільності.

95.8.У цьому контексті суд звертає увагу на те, що допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що він був залучений до проведення НСРД та являється власником транспортного засобу марки «Шкода» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , зазначив про те, що 16.04.2018 разом із обвинуваченим під`їхав до навчально-спортивно-оздоровчого центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » УжНУ (с.Кам`яниця, Ужгородського р-ну), де до них підійшли працівники правоохоронного органу та вказав, що дійсно надав добровільну згоду для проникнення до його автомобіля з метою проведення працівниками правоохоронного органу процесуальних дій.

95.9.Крім того, протокол огляду місця події б/н від 16.04.2018 ОСОБА_7 підписано без будь-яких зауважень, уточнень чи заперечень. Наведені обставини не ставлять під сумнів добровільність такої згоди, оскільки були наявні всі процесуальні гарантії, які захищали здатність ОСОБА_7 висловлювати свою справжню думку.

95.10.За таких обставин суд вказує на те, що аргументи захисника про недопустимість протоколу огляду місця події від 16.04.2018 з мотивів відсутності ухвали слідчого судді про надання дозволу для проникнення до вищезгаданого транспортного засобу не ґрунтуються на законі, позаяк процесуальна форма встановлює альтернативні передумови входження до іншого володіння особи.

96.Таким чином, суд констатує, що протокол огляду місця події б/н від 16.04.2018 є допустимим доказом.

97.Суд не погоджується із мотивами сторони захисту щодо недопустимості як доказів (1)протоколу огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів від 16 лютого 2018 року, (2)протоколу огляду і вилучення у покупця товарів, закуплених в результаті проведення оперативної закупівлі від 16 лютого 2018 року та (3)протоколу огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів від 12 квітня 2018 року.

98.Так, захисник, посилаючись на недопустимість перелічених протоколів, вказує на те, що процесуальні дії, результати яких зафіксовані вказаними протоколами, фактично є обшуком, а не оглядом, тому їх проведення без залучення 2 понятих не узгоджується із приписами ч.7 ст.223 КПК України. Означені висновки захисника, на переконання суду, є помилковими, виходячи з наступних міркувань.

99.Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що огляди покупця, який здійснював оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів, а також огляд і вилучення у покупця товарів, закуплених в результаті проведення оперативної закупівлі проводилися у ході виконання постанов прокурора про здійснення контролю за вчиненням злочину.

100.Суд зазначає про те, що процесуальні дії, правомірність яких заперечується захисником проводилися 16.02.2018 та 12.04.2018, тобто у період дії КПК України в редакції від 07.01.2018 та 12.04.2018 відповідно.

101.У цьому аспекті суд зазначає про те, що згідно з ч.1 ст.223 КПК України в редакції від 07.01.2018 слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

102.Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч.2 ст.223 КПК України в редакції від 07.01.2018).

103.За своєю суттю обшук є слідчою (розшуковою) дією примусового характеру, яка полягає у цілеспрямованому обстеженні об`єкта обшуку з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Вказане кореспондує приписам ч.1 ст.234 КПК України в редакції від 07.01.2018, котра детермінує мету проведення обшуку.

104.При цьому за характером об`єктів розрізняють наступні види обшуку: 1)обшук житла, 2)обшук іншого володіння, 3)обшук особи. Суд зауважує, що питання співвідношення та розмежування категорій «особистого обшуку» та «обшуку особи» знаходиться поза межами судового дослідження та судом не аналізується.

105.Відповідно до ч.3 ст.208 КПК України в аналізованій редакції уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

106.Положеннями ч.5 ст.236 КПК України в редакції від 07.01.2018, серед іншого, встановлено, що за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження

107.За правилами ч.7 ст.223 КПК України в редакції від 07.01.2018 обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

108.Цитовані приписи КПК України в редакції від 12.04.2018 не змінилися.

109.Таким чином, процесуальний закон, чинний на момент складання протоколів від 16.02.2018 та протоколу від 12.04.2018, чітко визначав мету та підстави проведення обшуку, а також окреслював випадки його проведення.

110.Беручи до уваги досліджене правове регулювання, суд вказує на те, що обшук особи у відповідності до положень досліджених редакцій КПК України здійснювався або у випадку затримання особи в порядку ст.208 КПК України, або під час здійснення обшуку житла чи іншого володіння. Відтак процесуальні дії, проведення яких зафіксоване протоколами, на недопустимості яких наполягає захисник, не були обшуком, оскільки не здійснювалися у зв`язку із затриманням особи чи під час проведення обшуку житла або іншого володіння. Як наслідок, процедурна гарантії, персоніфікована ч.7 ст.223 КПК України у даному випадку застосуванню не підлягала, тому незабезпечення такої не тягне наслідок у вигляді недопустимості доказового матеріалу.

111.Таким чином, суд констатує, що доводи захисника ґрунтуються на помилковому трактуванні змісту процесуального законодавства, а тому такі кваліфікуються судом як юридично неспроможні та відхиляються.

112.Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не визнав.

113.Між тим, його винуватість за епізодом від 16.04.2018 підтверджується сукупністю показань свідків, експертним висновком та іншими письмовими доказами.

114.Так, допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що обвинуваченого знав по роботі, оскільки вони обоє працювали в управлінні СБУ в Закарпатській області, де перетиналися. Свідок повідомив про те, що обвинувачений неодноразово пропонував йому придбати та застосувати наркотичні засоби, у зв`язку з чим він звернувся до працівників відділу внутрішньої безпеки, які вирішили зафіксувати протиправну поведінку обвинуваченого. Зважаючи на це, свідок був залучений для проведення НСРД у якості особи, котра повинна здійснити закупівлю наркотичних засобів від обвинуваченого. Свідок пояснив те, що гроші на проведення оперативної закупки отримував від керівника відділу внутрішньої безпеки ОСОБА_8 . Крім того, свідок показав, що оформлення передачі коштів для здійснення оперативної закупки відбувалося шляхом протоколювання. Поряд із цим, свідок зауважив, що фактично отримувані ним кошти відповідали купюрам, передання яких документувалося працівників відділу внутрішньої безпеки. Також стосовно подій 16.04.2018 свідок зауважив, що за передання йому психотропної речовини він попередньо сплатив обвинуваченому грошові кошти в розмірі 800 гривень. Час та місце зустрічі обумовлювалося в телефонному режимі.

115.Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 повідомив про те, що проходив службу у підрозділі внутрішньої безпеки СБУ в Закарпатській області, до його функціональних обов`язків належало виявлення злочинів, учинених працівниками управління СБУ в Закарпатській області, а також організація роботи підрозділу. Свідок показав, що ОСОБА_7 надав інформацію про те, що обвинувачений здійснював спроби схилити його до вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, відтак ОСОБА_7 було залучено до проведення оперативної закупки шляхом легендування особи та зміни його анкетних даних. Після оперативної закупки, проведеної 16.04.2018, з машини залегендованої особи вилучено пакетик з речовиною, котра після проведеного експертного дослідження ідентифікована, як метамфетамін. Свідок вказав про те, що за наслідками проведеного документування від 16.04.2018 обвинуваченого не затримували та запропонували співпрацю. Як зазначив свідок, обвинувачений погодився співпрацювати та повідомив про те, що передані ОСОБА_7 психотропні речовини він отримав від третьої особи. Проте, через певний час обвинувачений почав ставити ультиматуми, невиконання яких свідком, обумовило відмову обвинуваченого від подальшої співпраці з органами слідства з метою викриття третіх осіб. Свідок пояснив, що грошові кошти для проведення оперативної закупки отримувалися через фінансовий відділу УСБУ в Закарпатській області за відповідною статтею видатків державного органу.

116.Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що обвинуваченого було задокументовано в межах виконання НСРД. Свідок зазначив про те, що обвинуваченого знав особисто як колишнього працівника УСБУ в Закарпатській області, проте станом на 16.04.2018 ОСОБА_4 вже не являвся працівником УСБУ в Закарпатській області. Свідок показав, що після зупинки працівниками правоохоронного органу транспортного засобу, в якому знаходився обвинувачений, з відповідного автомобіля було вилучено згорток з білою речовиною. Свідок зазначив про те, що обвинувачений у транспортному засобі сидів не за кермом, а сидів на пасажирському кріслі попереду, праворуч від водія, яким була залегендована особа. Також свідок показав, що після зупинення автомобіля проводилося освідування обвинуваченого, яким встановлено, що ОСОБА_4 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Свідок також вказав на те, що місце зустрічі для проведення оперативної закупки обумовлювалося з обвинуваченим в телефонному режимі.

117.Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показав, що 16.04.2018 залучався до проведення слідчої дії в якості понятого, повідомив, що бачив те, як обвинувачений разом із іншою не відомою для свідка особою сидів у транспортному засобі, який був зупинений працівниками правоохоронного органу. При цьому свідок зауважив, що обвинувачений сидів на передньому місці автомобіля. Свідок пояснив, що в ході слідчої дії спостерігав вилучення із салону автомобіля, в якому їхав обвинувачений та який був зупинений працівниками правоохоронного органу, певної речовини, яка була вилучена в якості речового доказу.

118.Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 пояснив, що разом із ОСОБА_10 був понятим під час проведення слідчої дії від 16.04.2018. Свідок повідомив про те, що бачив як із салону зупиненого автомобіля, в якому їхав обвинувачений, дістали білу порошкоподібну речовину. Надалі виявлену в салоні транспортного засобу речовину відкрили, пред`явили понятим, описали, упакували та вилучили.

119.Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показав, що знає особисто як обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_7 . Поряд із цим, свідок повідомив про те, що обвинувачений неодноразово звертався до нього з проханнями дістати психотропну речовину для ОСОБА_7 .

120.Крім того, вчинення ОСОБА_4 зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин за епізодом від 12-16.04.2018 підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду місця події б/н від 16.04.2018, з якого вбачається те, що об`єктом огляду є місцевість біля входу до навчально-спортивно-оздоровчого центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » УжНУ (з лівої сторони до входу на місці стоянки). З тексту протоколу огляду місця події б/н від 16.04.2018 вбачається, що слідчим проведено огляд транспортного засобу марки «Шкода» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого на задньому місці, а саме на килимі позаду пасажирського сидіння виявлено паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, який було поміщено у прозорий поліетиленовий файл, який, у свою чергу, поміщено в паперовий конверт білого кольору «Пакет № 1», розмірами 163x229 мм, який заклеєний та опечатаний відтисками круглої печатки із реквізитами «Для пакетів № 6 * Служба безпеки України * Управління в Закарпатській області» завірений підписами понятих та учасників проведеної слідчої дії». Виявлений паперовий згорток білого кольору із вмістом у ньому порошкоподібної речовини білого кольору після упакування вилучений.

-висновком експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України №6/235 від 14.05.2018, наданого за наслідками проведення експертизи, призначеної на підставі постанови слідчого в ОВС ОСОБА_13 від 17.04.2018 про призначення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. Зі змісту вказаного висновку експерта слідує, що на вирішення судової експертизи поставлені наступні запитання: 1. чи містить надана на дослідження порошкоподібна речовина у своєму складі наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги або прекурсори? Якщо так, то які саме? Яка загальна вага наданої на дослідження порошкоподібної речовини? Яка маса наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів міститься в наданій на дослідження порошкоподібній речовині? Відповідно до експертного висновку надана на експертизу кристалічна речовина, білого кольору, що в постанові про призначення експертизи поіменована, як: «порошкоподібна речовина, яка міститься у паперовому згортку та поміщена в прозорий поліетиленовий файл, який упакований у паперовий конверт «Пакет № 1», опечатаний та скріплений відтисками круглої печатки із реквізитами «Для пакетів №6 * Служба безпеки України * Управління в Закарпатській області» та підписами понятих та учасників проведеної слідчої дії (огляду місця події від 16.04.2018)», в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса наданої на експертизу кристалічної речовини, білого кольору - 0,4677 г. Маса наданої на експертизу кристалічної речовини, білого кольору - 0,4677 г містить 52,93 ваг. % - 0,2476 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу).

-протоколом огляду грошових коштів №9/7-302 від 12.04.2018, відповідно до якого ст. о/у в ОВС представництва внутрішньої безпеки в Закарпатській області (з дислокацією у м.Ужгород) УВБ СБ Управління майором ОСОБА_9 здійснено огляд купюр на загальну суму 1200 (одна тисяча двісті) гривень: 4 (чотири) купюри номіналом по 200 (двісті) гривень, 4 (чотири) купюри номіналом по 100 (сто) гривень, зокрема: 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії УЕ9148114; 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії ВХ8194026; 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії ЗД5831341; 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії ТГ7814364, 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень серії СИ2602396; 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень серії ГД8547664; 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень серії УВ1198399; 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень серії УЖ6524316. Відповідно до зазначеного протоколу із перелічених грошових купюр були знаті ксерокопії, на яких зазначені серія і номер, на 4 (чотирьох) аркушах, які скріплені підписами присутніх учасників процесуальної дії та долучені до протоколу.

-протоколом огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів №9/7-301 від 12.04.2018, зі змісту якого вбачається те, що оперативну закупівлю особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин доручено здійснювати громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Мукачева Закарпатської області. Відповідно до вказаного протоколу перед початком проведення оперативної закупівлі у «покупця» ОСОБА_6 було оглянуто та перелічено наступні речі та предмети: зв`язка ключів від квартири та автомобілю, мобільний телефон. Для проведення оперативної закупівлі особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин у обвинуваченого ОСОБА_6 було вручено грошові кошти на загальну суму 1200 (одна тисяча двісті) гривень: 4 (чотири) купюри номіналом по 200 (двісті) гривень, 4 (чотири) купюри номіналом по 100 (сто) гривень, зокрема: 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії УЕ9148114; 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії ВХ8194026; 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії ЗД5831341; 1 (одна) купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії ТГ7814364, 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень серії СИ2602396; 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень серії ГД8547664; 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень серії УВ1198399; 1 (одна) купюра номіналом 100 (сто) гривень серії УЖ6524316.

-протоколом про вручення спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласного розшукового заходу №9/7-303 від 12.04.2018, яким підтверджується вручення ОСОБА_6 спеціальних технічних засобів, а саме комплексу «Оберіг», комплексу «Сафарі», диктофону «Уніка».

-протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю №9/7-331 від 16.04.2018 з додатками, зі змісту якого вбачається те, що 12.04.2018 та 16.04.2018 обвинувачений зустрічався з ОСОБА_6 . При цьому зміст спілкування вказаних осіб зафіксований на матеріальних носіях, а саме оптичних дисках, котрі є додатками до протоколу. Так, у протоколі вказано, що до нього додаються диски «DVD-R» №9/7-62 та диск «DVD-R» №9/7-63. Дослідивши зміст відеоматеріалів, зафіксованих на диску «DVD-R» №9/7-62, суд з`ясував, що 12.04.2018 в ході зустрічі між обвинуваченим та ОСОБА_6 було погоджено те, що обвинувачений за певну грошову суму дістане від третіх осіб та надасть ОСОБА_6 психотропну речовину у неконкретизованій кількості. Як слідує зі змісту розмови, ОСОБА_4 відповів, що візьме стільки психотропної речовини, скільки йому надасть третя особа. Крім того, обвинувачений та ОСОБА_6 обумовили, що ОСОБА_4 у подальшому повідомить, коли психотропна речовина у нього з`явиться. Поряд із цим, суд встановив, що на відеозаписі чітко видно та чути передачу коштів обвинуваченому в оплату за психотропну речовину, яку обвинувачений надасть ОСОБА_6 тоді, коли вона в нього з`явиться. Дослідивши зміст відеоматеріалів, зафіксованих на диску «DVD-R» №9/7-62, суд з`ясував, що 16.04.2018 обвинувачений зустрівся із ОСОБА_6 в погодженому місці. Так, обвинувачений підсів до ОСОБА_6 у машину на переднє пасажирське місце, після чого вони почали їхати у певному напрямку. Під час руху обвинувачений продемонстрував наявність у нього психотропної речовини та неодноразово пропонував ОСОБА_6 зупинити рух транспортного засобу та застосувати психотропну речовину. Так, на відеозаписі розбірливо та виразно чути репліку обвинуваченого про те, що він «взяв плеснути нам двом…».

-протоколом контролю за вчиненням злочину №9/7-332 від 16.04.2018, у якому зафіксовано те, що 12 квітня 2018 року, о 13 год. 28 хв., у телефонному режимі, ОСОБА_6 домовився з ОСОБА_4 (використовує №моб.тел. НОМЕР_4 ) про зустріч в м.Перечин. Після цього, близько о 13 год. 30 хв. в с.Невицьке, Ужгородського району Закарпатської області співробітник відділу оперативного документування УСБУ в Закарпатській області вручив ОСОБА_6 технічні засоби для проведення відео- та аудіо-контролю. Близько 13 години 52 хвилин 12 квітня 2018 року він, за попередньою домовленістю у телефонному режимі з ОСОБА_4 , на власному транспортному засобі «Шкода Октавія» приїхав у АДРЕСА_2 , де його вже очікував ОСОБА_4 . Під час зустрічі за вказаною адресою ОСОБА_6 передав з метою придбання наркотичних засобів грошові кошти 4 (чотири) купюри номіналом 200 (двісті) гривень. У подальшому, при вказаних обставинах за отримані кошти ОСОБА_4 пообіцяв передати наркотичний засіб останньому, а також пообіцяв, при наявності наркотичного засобу зателефонувати ОСОБА_6 та домовитися про місце зустрічі. 16 квітня 2018 року, близько 9 год. 56 хв., ОСОБА_4 , у телефонному режимі призначив зустріч ОСОБА_6 після обіду в м.Перечин, на що ОСОБА_6 погодився. О 14 год. 54 хв. відбулася повторна розмова по телефону між ОСОБА_14 та ОСОБА_4 . Після чого останній повідомив, що він буде чекати ОСОБА_6 в центрі Перечина, неподалік закладу «Авеню» (м.Перечин, вул. Жовтнева, 35). Близько 15 години 25 хвилин ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_6 на попередньо обумовленому місті, де ОСОБА_4 сів в машину до Дворового та разом виїхали в напрямку Ужгородського району. Під час перебування в автотранспортному засобі ОСОБА_6 . ОСОБА_4 показав згорток паперу та запропонував ОСОБА_6 після прибуття на місце (НСОЦ «Скалка» біля населеного пункту с.Кам`яниця Ужгородського району) вжити наркотичну речовину, яка була в середині згортку паперу.

-протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №9/7-477 від 12.05.2018, за змістом якого підтверджується факт неодноразових телефонних розмов обвинуваченого та ОСОБА_6 щодо погодження місця зустрічі.

-повідомленням УСБУ в Закарпатській області №9/7-758 від 29.09.2017, зі змісту якого вбачається те, що ОСОБА_4 для здійснення та обговорення протиправних планів і намірів зі своїми зв`язками використовує мобільні телефонні №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 . За наявними даними правоохоронного органу ОСОБА_4 підтримує стійкі контакти з представниками організованого злочинного угрупування. що спеціалізуються на контрабандному переміщенні та розповсюдженні наркотичних речовин з метою подальшого їх збуту. (Т.2, а.с.141).

-повідомленнями УСБУ в Закарпатській області №9/7-129 від 16.02.2018 та №9/7-152 від 16.02.2018 щодо виконання доручень слідчого, з яких слідує те, що у правоохоронного органу наявна інформація про те, що ОСОБА_4 здійснює незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин за місцем фактичного проживання у м.Перечин та Перечинському районі (Т.2 а.с.142-143);

-повідомленням УСБУ в Закарпатській області №9/7-195 від 01.03.2018, з якого слідує те, що обвинувачений здійснює збут наркотичних засобів, які йому надає третя особа, за що він від неї отримує фінансову винагороду(Т.2 а.с.144).

121.Що стосується посилань захисника у клопотанні від 18.10.2022 на недопустимість витягу з ЄРДР, то суд зазначає, що реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України 06.04.2016 №139, що діяв на момент формування витягів із ЄРДР, вказаних адвокатом у поданому ним клопотанні.

122.Отже, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяги з ЄРДР не є процесуальними джерелами доказів, а тому не можуть бути визнані недопустимими.

123.Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 по справі №761/28347/15-к.

124.Щодо аргументів захисника стосовно недопустимості постанов про об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування суд звертає увагу на наступне.

125.За правилами статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

126.Доцільно зауважити про те, що КПК України чітко встановлює порядок об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування. При цьому в протоколах про проведення слідчих чи інших процесуальних дій здійснюється ідентифікація кримінального провадження, у якому проводилися відповідні слідчі чи інші процесуальні дії.

127.За таких обставин не можна говорити про те, що для сторони захисту в цілому буде неочікуваним побачити процесуальні документи, які відображають рух кримінального провадження, якщо їх буде відкрито не на стадії закінчення досудового розслідування.

128.Понад це, суд звертає увагу на те, що самі по собі постанови про об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування не є доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_4 .

129.У зв`язку з цим суд критично оцінює доводи сторони захисту про порушення стороною обвинувачення положень статті 290 КПК України, позаяк стороною захисту належним чином не доведено наявності порушень балансу інтересів сторін кримінального провадження, які фактично нарівно використовували надані їм процесуальні права на збирання та подання до суду документів.
130.Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення; форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення;

131.Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

132.За правилами ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

133.Суд вказує на те, що сторона обвинувачення кваліфікувала, що встановленими та відображеними в обвинувальному акті діями ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України.

134.У зв`язку з цим слід вказати на те, що в основу сформульованого обвинувачення лягли встановлені в межах досудового розслідування обставини за наслідками проведення двох оперативних закупок, а саме у період 16-17 лютого 2018 року та у період 12-16 квітня 2018 року. Між тим, на переконання суду, з огляду на визнання недопустимими ряду доказів, відображених у мотивувальній частині судового рішення, такі докази не можуть бути використані при ухваленні вироку, оскільки за змістом ч.2 ст.86 КПК України суд не може посилатися на такі докази при ухваленні судового рішення.

135.Як наслідок, суд констатує, що епізод за наслідками першої оперативної закупки не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не надано допустимих доказів вчинення обвинуваченим інкримінованих йому дій за епізодом від 16-17 лютого 2018 року. Вказане, на переконання суду, впливає на правову кваліфікацію діяння, вчинення якого ставиться ОСОБА_4 у вину. З мотивів наведеного, кваліфікуючу ознаку «повторність» слід виключити з формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 та перекваліфікувати інкриміноване йому правопорушення з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України, а саме - на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинене за фактичних обставин, які встановлені стороною обвинувачення та відображені в обвинувальному акті за епізодом другої оперативної закупки.

136.Як наслідок, не потребують детального аналізу клопотання сторони захисту в частині належності та допустимості доказів, зібраних за епізодом першої оперативної закупки.

137.Суд повторно вказує на те, що згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», метамфетамін (таблиця II список № 2) віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

V. Призначення покарання
138.Призначаючи покарання суд, виходив з наступного.

139.За приписами ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

140.За правилами стт.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

141.Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

142.Суд, дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, встановив те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання. Відповідно до характеристики на обвинуваченого, отриманої від Перечинської міської ради №82 від 08.05.2018, ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не притягався, є непрацюючим, скарги з боку сусідів до органу місцевого самоврядування не поступали.

143.Згідно з листа Перечинської центральної районної лікарні №138/2018 від 08.05.2018 обвинувачений на диспансерному обліку в лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває. Крім того, відповідно до вказаного листа обвинувачений у період з 02.05.2018 по 07.05.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Перечинської ЦРЛ з діагнозом: ситуаційний розгляд, гостра реакція на стрес, ВВС, двохстулковий АК, НЦД по кардіальному типу, Синусова тахікардія, СНо.

144.Санкцією ч.1 ст.307 КК України за вчинення відповідного кримінального правопорушення передбачено допустимість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. Отже, за правилами ст.12 КК України поставлене у вину ОСОБА_4 діяння вважається тяжким злочином.

145.Крім того, суд бере до уваги те, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення являється умисним. Також суд вказує на те, що кримінально-протиправна поведінка обвинуваченого обмежується одним злочинним епізодом.

146.Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст.66 КК України судом не встановлено.

147.Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

148.У зв`язку з викладеним, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого необхідно призначити йому покарання, яке пов`язане з його ізоляцією від суспільства, ближче до мінімальної межі санкції статті.

VІ. Інші процесуальні питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
149.Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З мотивів викладеного з обвинуваченого необхідно стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертиз у цьому кримінальному провадженні на загальну суму 1287 грн.

150.Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

151.Цивільний позов не заявлено.

152.До обвинуваченого у межах цього кримінального провадження застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави (ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 04.07.2018 по справі №308/5022/18). Заставу за обвинуваченого сплачено ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_6 ) згідно з квитанцією № від 04.07.2018.

153.Згідно з ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

154.За таких обставин застава, внесена за ОСОБА_4 , підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили. Між тим, до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_4 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.100, 368-370, 373, 374, 376, 392, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
перекваліфікувати дії ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1287 (одна тисяча двісті вісімдесят сім) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу, визначену ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.07.2018 по справі №308/5022/18 в розмірі 70480 (сімдесят тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп., яка сплачена згідно з квитанцією № від 04.07.2018, повернути заставодавцю - ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_6 ).

Речові докази:

-кристалічну речовину білого кольору, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін (загальна маса кристалічної речовини білого кольору становить 75 г містить 75,67 ваг.% - 0,0586 г метамфетаміну, у перерахунку на метамфетамін основу) знищити;

-один прозорий безбарвний полімерний пакет прямокутної форми з пазовим замком та один фрагмент плінтуса, виготовленого з полімерного матеріалу світло-коричневого кольору, що визнані речовими доказами на підставі постанови слідчого б/н від 12.04.2018 - знищити;
-кристалічну речовину білого кольору, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін (загальна маса кристалічної речовини білого кольору становить 0,4677 г містить 52,93 ваг.% - 0,2476 г метамфетаміну, у перерахунку на метамфетамін основу);

-один паперовий згорток та полімерний пакет типу А-4, у яких було поміщено психотропну речовину знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1