Справа № 404/1864/22
Номер провадження 1-кс/404/1070/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Кропивницький
Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 при вирішенні питання про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
20.04.2022 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з вище вказаною скаргою, відповідно до якої, просив:
- внести відомості, зобов`язавши ухвалою прокурора й ДБР, за ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 127 КК України до ЄРДР та належно два місяці контролювати виконання ухвали прокурором, слідчим ДБР.

Ознайомившись зі змістом скарги та доданими документами, приходжу до наступного висновку.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 33 КПК України щодо територіальної та інстанційної підсудності.
Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача або прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Виходячи зі змісту частини 1 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Для відкриття провадження за скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора у слідчого судді мають бути наявні достатні дані про те, що прокурор, слідчий чи дізнавач отримав заяву або повідомлення про кримінальне правопорушення, однак не вніс відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, по тексту скарги ОСОБА_2 зазначив, що неодноразово звертався до прокуратури з заявами про вчинення кримінального правопорушення, які були переадресовані начальнику Кіровського ВП, в той час як скаржник просить зобов`язати внести відомості до ЄРДР посадових осіб ДБР, не долучаючи при цьому жодного доказу звернення з такими заявами до даного правоохоронного органу та не конкретизуючи, саме до якого слідчого відділу ДБР було звернення.
На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 до матеріалів скарги долучено лист - відповідь голови Кіровського районного суду міста Кіровограда на ім`я ОСОБА_2 від 14.02.2017 року, яким йому повернуто скарги від 27.12.2016 року, 12.01.2017 року, 14.01.2017 року.
Однак ні зі змісту самої скарги, ні з долученого до неї документу не можливо встановити та підтвердити, що дійсно заяви про вчинення кримінального правопорушення мали місце та були адресовані саме третьому слідчому відділу Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, який знаходиться в межах територіальної юрисдикції Кіровського районного суду міста Кіровограда або до прокуратури з подальшою їх переадресацією до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Наведене ставить під сумнів той факт, що заявник дійсно звертався із заявами про вчинене кримінальне правопорушення до правоохоронних органів, що може бути наслідком оскарження бездіяльності в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Самого ж лише посилання заявником у скарзі на наявність такого факту, як звернення до прокуратури або посадових осіб ДБР, для розгляду скарги недостатньо, оскільки доказування за ч. 2 ст. 91 КПК України полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).

За таких обставин, факт звернення заявника із заявами до правоохоронних органів та відсутність будь-якого реагування на такі заяви, тобто бездіяльність уповноважених осіб, що полягає у невиконанні вимог ст. 214 КПК України, яка є предметом оскарження до слідчого судді під час досудового провадження, в порядку ст. 303 КПК України, в даному випадку заявником не доведена.

Крім того, ОСОБА_2 у своїй скарзі вказує, що слідчим суддею Ленінського районного суду міста Кіровограда роз`яснено у своєму рішенні по справі №405/8197/16-к, що звернення з означеною скаргою необхідно ініціювати до Кіровського районного суду міста Кіровограда, однак при перевірці вказаних обставин, слідчим суддею встановлено, що вказане судове рішення не має жодного відношення до даної скарги.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції у кримінально-процесуальному аспекті, «суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, «не встановлений законом» у розумінні статті 6 § 1». Тобто розгляд судом справ, які не належать до його підсудності, суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Однак, за відсутності доказів звернення ОСОБА_2 з заявами до правоохоронних органів, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити правила дотримання територіальної підсудності цієї скарги.

З огляду на викладене, слідчий суддя позбавлений можливості встановити факт бездіяльності конкретного органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до ЄРДР, а також факт дотримання заявником строку на оскарження такої бездіяльності.
Відтак, слідчий суддя вважає необхідним скаргу ОСОБА_2 повернути скаржнику, роз`яснивши його право повторного звернення до слідчого судді зі скаргою з долученням відповідних документів і доказів, що підтверджують факт його звернення до відповідних компетентних органів.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених посадових Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, разом з матеріалами доданими до неї, повернути скаржнику.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1