Справа № 461/5145/22
Провадження № 1-в/461/144/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3 ,
лікаря багатопрофільної лікарні (№19) філії Державної установи "Центр охорони здоров`я ДКВС України" у Львівській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, вдівця, з середньою освітою, до ув`язнення не працюючого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Самарського районного суду м. Дніпро від 05.06.2019 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, -

про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, на підставі ст.84 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

29 вересня 2022 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про звільнення його від подальшого відбування покарання у зв`язку з захворюванням на тяжку хворобу. Вказана заява мотивована тим, що у нього важке захворювання. На даний момент перебуває на лікуванні у відділенні МОБЛ при ДУ «ЛУВП №19».
Засуджений ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи без його участі, без участі захисника, та без проведення судового засідання в режимі відео конференції.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого не заперечив.
Представник Львівської установи виконання покарань № 19 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак його неявка згідно положень ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Завідувач онкологічного відділення Львівської багатопрофільної лікарні № 19 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» ОСОБА_4 в судовому засіданні висновок лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання у суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підтримав. Зазначив, що ОСОБА_5 встановлено діагноз рак кореня язика, з поширенням на валекули, язико-піднебінну зв`язку, лівий мигдалик, IV стадія. Внаслідок прогресування хвороби, подальше лікування засудженого ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі жодних результатів не дасть, хвороба загрожує його життю. Адміністрація Львівської багатопрофільної лікарні № 19 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» не може забезпечити лікування засудженого.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши заяву засудженого та долучені до неї документи, матеріали особової справи на засудженого, суд приходить до висновку, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати, зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою.
Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.
Згідно ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпро від 05.06.2019 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 02.09.2018 року. Кінець строку відбування покарання 02.09.2023 року.
Станом на день розгляду заяви, засуджений відбув більшу частину строку призначеного йому покарання - 4 роки 1 місяць 11 днів строку призначеного йому покарання, невідбута частина складає 10 місяців 19 днів.
Згідно представленого висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 28.09.2022 року, ОСОБА_5 має тяжке захворювання, а саме: рак кореня язика, з поширенням на валекули, язико-піднебінну зв`язку, лівий мигдалик T4N0M0. IV стадія. IV клінічна група. Стан після хіміотерапії.
Дане захворювання перешкоджає подальшому відбуванню покарання. Заключний діагноз ОСОБА_5 входить до п.4 п.п. 4.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за №990/25767.
З дослідженої у судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 за №75-К021 вбачається, що за час відбуття покарання він характеризується посередньо, за весь час відбування покарання допустив одне порушення вимог режиму утримання, стягнення погашене, один раз заохочувався адміністрацією установи за добросовісне ставлення до праці.

Відповідно до ст. ст.7, 8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.
Норми частини 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладають на державу зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.
Так, в рішення ЄСПЛ у справі "Коновальчук проти України" від 13.10.2016 року, ЄСПЛ підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і про неналежні умови перевезення, що в подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.
Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 захворів на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає йому відбувати покарання, подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує його життю, унеможливлює отримання ним належного лікування та догляду. Засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо. З огляду на стан здоров`я засуджений втратив суспільну небезпечність. А відтак, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви засудженого.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.152 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву засудженого ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, на підставі ст.84 Кримінального кодексу України - задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Самарського районного суду м. Дніпро від 05.06.2019 року, звільнити від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, що перешкоджає відбуванню покарання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні під час оголошення рішення в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.10.2022

Головуючий суддя ОСОБА_1