Номер провадження: 11-сс/813/850/22
Справа № 496/2573/21 1-кс/496/926/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.06.2022 року, постановлену за результатами розгляду клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000117 від 09.06.2021 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Старший слідчий СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області з клопотанням, яке погоджено прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000117 від 09.06.2021 року, яке мотивовано обґрунтованістю підозри ОСОБА_7 , наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.06.2022 рокубуло частково задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 10.08.2022 року включно із забороною залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на нього обов`язку прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, а також наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, слідчим суддею зазначено, що органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленому ризику.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що суперечить нормам процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі оцінені обставини справи та не надана належна увага тому, що наявні ризики, на які слідчий посилається у клопотанні. Крім того, прокурор зазначає, що підозрюваному інкримінується скоєння злочину проти життя та здоров`я особи, а тому до підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі цього, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

Позиції учасників судового розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при обґрунтуванні наявності ризиків, а також обґрунтованості підозри, у повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України. Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення обґрунтовуються дослідженими доказами та ніким не оскаржується.

Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що сторона обвинувачення не довела, що існують розумні відомості та докази ризиків передбачених ст.177 КПК України, які б свідчили про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим не може бути єдиною підставою задля застосування виняткового запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого про існування рику ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та судувраховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 особо тяжкого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим.
Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо недоведеності прокурором ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки з моменту реєстрації кримінального провадження підозрюваний таких дій не скоював.
Апеляційний суд враховує процесуальну поведінку підозрюваного, який з моменту скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення протягом року не ухилявся від досудового слідства, не здійснював спроб переховування, про що не заперечував прокурор під час апеляційного розгляду.

Також апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, контроль виконання якого, у відповідності до вимог ст.181 КПК України, покладається на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваної, який має відповідні повноваження по здійсненню контролю за поведінкою підозрюваного. Саме належне дотримання умов застосованого запобіжного заходу дозволить уникнути заявлених у клопотанні ризиків.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого та виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не було встановлено порушень умов домашнього арешту з боку ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні протягом часу його застосування, що свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.06.2022 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000117 від 09.06.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4