Справа № 740/2696/21
Провадження № 1-кп/740/142/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 травня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники справи:

- прокурор ОСОБА_5 ,

- обвинувачений ОСОБА_6 ,

- захисник ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6

у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

установив:
У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді вказане кримінальне провадження.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 11 березня 2022 року включно.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Останнім Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, з 05 травня 2022 року.

06 травня 2022 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави. Клопотання мотивоване тим, що на підставі ст. 615 КПК України строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 11 травня 2022 року. Ризики, які мали місце під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися. Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , усвідомлюючи вид та міру покарання, може переховуватися від суду, оскільки вчинив особливо тяжкий злочин; він не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, після скоєння інкримінованого злочину намагався переховуватися від правоохоронних органів, а тому з метою уникнення покарання, в разі визнання судом його винуватості, може переховуватися. Крім цього, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має працездатний вік, але офіційно не працює, лише в жовтні 2020 року він звільнився з місць позбавлення волі та повторно вчинив злочин. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків з метою зміни їхніх показань.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин, зазначив, що у зв`язку з воєнним станом погіршуються розшукові заходи, а тому просив продовжити стосовно обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора, пославшись на необґрунтованість та недоведеність указаних прокурором ризиків, безпідставність обвинувачення. Зокрема, захисник зауважив, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризики повинні бути наявними, а не уявними, але клопотання прокурора не містить переконливого обґрунтування існування реальних ризиків. Також указали на те, що обвинувачений має бойовий досвід, а тому може брати участь у бойових діях.
Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Питання особливого режиму кримінального провадження в умовах воєнного стану врегульоване ст. 615 КПК України. Так, ч. 6 цієї статті передбачено, що у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні чи зміні запобіжного заходу суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

У кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
На переконання суду, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що вони не зменшилися та продовжують існувати, а саме: переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вплив на свідків з метою зміни їхніх показань, вчинення іншого кримінального правопорушення. Прокурор довів, що заявлені ризики не зменшилися, є триваючими та продовжують існувати.
Для запобігання вказаним ризикам суд ураховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а тому суд вважає виправданим продовження дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.
За таких обставин клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою слід задовольнити.
Керуючись ст. 177 179, 183, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 07 липня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Повну ухвалу підписано 10 травня 2022 року.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3