ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 670/698/21

Провадження № 11-кп/4820/428/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000383 від 26.08.2021 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 березня 2022 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 березня 2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Встречний Білібінського району Магаданської області РСФСР, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого,, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України по 27 травня 2022 року включно.
Своє рішення суд мотивував тим, що ризики, які були доведені прокурором є обґрунтованими та реальними, обвинувачений може переховуватися від суду, чинити перешкоди судовому розгляду; може незаконно вплинути на потерпілих та свідків, які ще не допитані; вчинити нове кримінальне правопорушення, в тому числі відносно потерпілих.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому вказує, що ні прокурор , ні суд ніяк не обґрунтували, чому на їх думку ОСОБА_5 буде діяти не правомірно, а саме таким чином, поведінка ОСОБА_5 свідчить про протилежне: він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв здійсненню досудового розслідування, від суду не переховувався, брав участь у всіх судових засіданнях, що вбачається також з оскаржуваної ухвали, а те, що обвинувачений покидав і повертався у судове засідання свідчить не про його ухиляння від виконання процесуальних обов`язків, а про неознайомленість із деталями та особливостями кримінального процесу.
Зазначає, що перебуваючи на волі кожна особа має можливість вчинити злочини, але це не означає, що особа їх вчинить, жодного доказу, який би свідчив про наявність ризиків вчинення ОСОБА_5 конкретних злочинів проти конкретних осіб та об`єктів у справі немає.
На думку апелянта ґрунтується на припущенні і висновок прокурора та згодного з ним суду, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може чинити тиск на потерпілих та свідків з метою зміни показань останніх на користь обвинуваченого, оскільки таку можливість має не тільки ОСОБА_5 , а й кожна особа, яка не перебуває під вартою, доказів того, що за даних обставин даний обвинувачений буде діяти саме так і, що у такому разі потерпілі і свідки не повідомлять про його протиправні дії правоохоронним органам, у справі немає.
Вважає, що посилання прокурора як на встановлений факт, що обвинувачений реалізовував свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, спростовується фактичними обставинами справи, а саме тим, що він здійснив лише один постріл в напрямку потерпілих, обвинувачений не намагався продовжувати свої протиправні дії, він діяв у стані сильного душевного хвилювання внаслідок словесного конфлікту з потерпілими на ґрунті особистих неприязних відносин, зазначене свідчить, що він мав намір не вбити потерпілих, а налякати. Постріл здійснено дробом із мисливської зброї, і за таких обставин, враховуючи відстань до потерпілих, постріл не міг призвести до смертельних наслідків. Інше належними доказами (висновком експерта) не підтверджено.
Дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У даному випадку клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило.
Встановлено, що на розгляді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід в вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків, які б давали суду підстави вважати, що обвинувачений може вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та про наявність підстав для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суперечать дослідженим матеріалам провадження та не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Вказані вимоги судом першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримані.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, переховувався у період часу з 26 серпня по 14 вересня 2021 року одразу після події, що сталася, обвинувачений ОСОБА_5 самовільно покинув судове засідання 24 березня 2022 року, його поведінка носила імпульсивний характер, 29 березня 2022 року попрощався та також самовільно покинув засідання, а через декілька хвилин повернувся, нестійкий емоційний стан обвинуваченого додатково доводить наявність ризиків, про які заявив прокурор.
На думку колегії суддів, вказані обставини свідчать про те, що застосування до ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.
Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні суду першої інстанцій.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому колегія суддів вважає необхідним ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 березня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 березня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 27 травня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3