Провадження № 11-кп/824/2169/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргупрокурорана вирокСвятошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, яким

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, гр-н України, українець, освіта середня, не одружений, працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий;
засуджено за ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у тому, що вінвчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене з хуліганських мотивів, виконавши усі дії, які особа вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченеч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України, за наступних обставин.
19.06.2020 приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_7 перебував біля п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння. У цей же час вздовж вказаного будинку проходили раніше невідомі ОСОБА_10 чоловіки - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вигулював собаку, та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Так, сидячи на паркані біля п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 , побачивши раніше невідомих йому людей, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, почав викрикувати незрозумілий текст, на який прохожі чоловіки не звернули уваги. В цей час ОСОБА_12 йшов далі по алеї в іншу сторону від ОСОБА_14 . Однак зненацька до ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_13 , з мотивів явної неповаги до суспільства, на ґрунті явної зневаги до громадян, зневажливо ставлячись та ігноруючи норми моралі та етики, почав вести себе зухвало, в пошуках своїх друзів звернувся до останнього з нерозбірливими для ОСОБА_12 запитаннями, відповіді на які ОСОБА_15 незадовільнили, розізлили і здалися йому грубими. Після чого ОСОБА_16 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, обуреним, агресивним та невдоволеним відповіддю ОСОБА_17 , що стало малозначним приводом для його поведінки та наміру, вживаючи нецензурну лексику, почав погрожувати останньому застосуванням фізичної розправи. В цей час у ОСОБА_15 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіянні смерті раніше невідомому йому чоловіку - ОСОБА_12 з хуліганських мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 у той же день приблизно о 05 год. 05 хв. підійшов впритул до раніше невідомого йому ОСОБА_12 , не реагуючі на прохання останнього щоб він залишив його в спокої, продовжив погрожувати ОСОБА_12 фізичною розправою. Після чого, ОСОБА_13 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з хуліганських мотивів, використовуючи малозначний привід, не зважаючи на присутність сторонніх осіб неподалік, з особливою зухвалістю і нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки, діючи відкрито з прямим умислом на умисне протиправне заподіянні смерті раніше невідомому йому чоловіку - ОСОБА_12 з хуліганських мотивів, став навпроти останнього, утримуючи його лівою рукою за праве плече, дістав правою рукою з сумки синього кольору ніж з рукояткою чорного кольору загальною довжиною 286 мм. та клинком довжиною 166 мм., який до холодної зброї не відноситься, який мав при собі та зненацька наніс ножем один удар в місце розташування життєво важливих органів - у живіт зліва, тим самим спричинивши колото-різану рану на лівій передньо - бічній поверхні живота по середньо-ключичній лінії на рівні пупка та в 10 см. вліво від нього, розмірами 8x4 см., з рановим каналом, що відходить від неї, тобто одне проникаюче колото-різане поранення живота зліва, яке відноситься до ТЯЖКОГОтілесного ушкодження, що небезпечне дляжиття за критерієм небезпеки для життя), згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995. Після цього ОСОБА_12 , закривши рану рукою для зупинення кровотечі почав бігти від ОСОБА_15 задля свого спасіння і збереження життя та кликати на допомогу.
Так, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_13 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, відкрито не ховаючись від сторонніх осіб, біг за ОСОБА_12 з ножем в правій руці та наздогнавши його наніс останньому один удар ножем в спину в ліву підлопаткову ділянку, тим самим спричинивши колото-різану рану в ліву підлопаткову з переходом на ділянку хребта, яке відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після нанесення ОСОБА_18 другого удару ножем в спину ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вважаючи що він наніс достатню кількість ударів ножем для заподіяння смерті ОСОБА_19 , припинив переслідувати останнього та пішов в іншу сторону, залишивши ОСОБА_12 біля будинку АДРЕСА_2 .
Однак ОСОБА_13 розуміючи протиправність своїх дій та їх відкритість, виконавши всі дії, які ОСОБА_13 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, нанісши два ножових поранення, одне з яких у місце розташування життєво важливих органів задля умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_19 , залишив ОСОБА_12 та пішов в іншу сторону, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_12 надано своєчасну медичну допомогу сторонніми особами, потім і працівниками Київської міської клінічна лікарня швидкої медичної допомоги.
В подальшому, 19.06.2020 о 05 год. 14 хв. працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_20 біля п`ятого під`їзду будинку № 12-А по проспекту Оболонському у м. Києві у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він19 червня 2020 року приблизно о 05 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 12-А по проспекту Оболонському у м. Києві, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_21 тяжкі тілесні ушкодження (за ознакою небезпеки для життя) за таких обставин.

Так, у вказаний час ОСОБА_22 , сидячи на парканчику, перебував біля п`ятого під`їзду вказаного будинку у стані алкогольного сп`яніння. Коли поруч проходив раніше невідомий йому ОСОБА_23 , ОСОБА_22 в пошуках своїх друзів, яких перед цим загубив, звернувся до нього з нерозбірливими для останнього запитаннями, відповіді на які сприйняв як грубі та образливі. У зв`язку з цим ОСОБА_22 приблизно о 05 год. 05 хв., будучи обуреним відповіддю ОСОБА_24 , наздогнав його та, утримуючи його лівою рукою за праве плече, почав погрожувати останньому застосуванням фізичної розправи. Далі ОСОБА_22 , не реагуючи на прохання ОСОБА_24 залишити його у спокої, використовуючи малозначний привід та діючи з неконкретизованим умислом, спрямованим на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, дістав правою рукою з сумки ніж з рукояткою чорного кольору загальною довжиною 286 мм та клинком довжиною 166 мм, який до холодної зброї не відноситься, та наніс цим ножем один удар потерпілому у живіт зліва, тим самим спричинивши проникаюче колото-різане поранення. Коли ОСОБА_23 , закривши рукою рану, повернувся спиною до ОСОБА_25 , останній завдав потерпілому колото-різане поранення в області лівої підлопаткової ділянки. Після цього ОСОБА_22 припинив свої насильницькі дії, а потерпілий самостійно та безперешкодно залишив місце події, згодом був евакуйований на автомобілі швидкої медичної допомоги, яку викликали сторонні громадяни. У свою чергу, ОСОБА_22 за цією ж адресою був затриманий працівниками поліції.

Вказаними діями ОСОБА_22 умисно завдав потерпілому ОСОБА_21 тяжке тілесне ушкодження (за ознакою небезпеки для життя) у виді проникаючої колото-різаної рани живота зліва з рановим каналом, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина, тонка кишка, а також легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у виді колото-різаної рани в лівій підлопатковій ділянці з переходом на ділянку хребта.

У відповідності до встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції перекваліфіковано з ч.2 ст. 15, п.7 ч.2 ст.115 на ч.1 ст.121 КК України.

Необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 суд мотивував тим, що прокурором не доведено наявності у діях обвинуваченого хуліганського мотиву та прямого умислу на вчинення вбивства потерпілого, а в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено лише те, що ОСОБА_22 19 червня 2020 року приблизно о 05 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 12-А по проспекту Оболонському у м. Києві, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_21 тяжке тілесне ушкодження (за ознакою небезпеки для життя) та легке тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 12 років позбавлення волі, визнавши обставиною, що пом`якшує його покарання, лише добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.
В обґрунтування тверджень апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості зазначає, що суд на підставі невірно встановлених обставин кримінального правопорушення дійшов необґрунтованого висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, чим застосував статтю закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення та ухвалив незаконний вирок.Вважає, що судом не надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12 , які спростовували версію обвинуваченого про те, що на місці події він нікого, окрім потерпілого, не бачив, не здійснено належної оцінку особі обвинуваченого з точки зору його суспільної небезпеки, оскільки останній перебував в стані алкогольного сп`яніння та мав при собі ніж, при затриманні обвинуваченого в порядку ст. 208 КПК України поводив себе зухвало, неврівноважено та неадекватно. На думку прокурора, неправильна оцінка доказів по справі призвела до неправильного встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та помилкового висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 хуліганського мотиву.
Також вказує, що характер, послідовність, динамічність дій ОСОБА_7 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого, механізм їх спричинення, знаряддя злочину свідчать про те, що він мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть ОСОБА_12 , яка не настала лише внаслідок обставин, що не залежали від його волі, тому відсутні підстави для перекваліфікації дій, оскільки сукупністю всіх обставин і спрямованістю діяння доведено умисел ОСОБА_7 на умисне вбивство саме з хуліганських мотивів, який не був доведений з причин, що не залежали від волі винного. Вказані обставини спростовують висновок суду про те, що ОСОБА_7 , використав малозначний привід та діяв з неконкретизованим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.
Вважає, що судом безпідставно застосовані вимоги ст.75,76 КК України та звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки судом помилково визнано обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, активне сприяння розслідуванню, оскільки ОСОБА_7 не визнав себе винним у висунутому йому органом досудового розслідування обвинуваченні та не вчиняв жодних дій, які б могли розцінитися як сприяння розкриттю злочину. Також судом не у повній мірі враховано, що обвинувачений до його затримання не був зайнятий суспільно-корисною працею, не навчався, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи. Звертає також увагу на те, що покладення судом на засудженого лише одного з обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст.76 КК України, суперечить вимогам закону.
Доводів в обґрунтування тверджень про допущення судом істотних порушень кримінального процесуального закону апеляційна скарга прокурора не містить.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та просив скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції , вказуючи, що судом допущені істотні порушення вимог КПК України, які виразилися у зазначенні у вироку при засудженні за ч.1 ст.121 КК України наявність у обвинуваченого неконкретизованого умислу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги,вважаючи судове рішення законним, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, стверджується доказами, які містяться у:

-показаннях обвинуваченого, який пояснив в судовому засіданні про те, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, що конфлікт виник з приводу грубої відповіді потерпілого на його запитання та не заперечував, що ножем заподіяв ОСОБА_12 у короткий період часу два ножових поранення, не маючи ні умислу, ні мотиву на його вбивство, з місця події до приїзду працівників поліції не тікав, ножа не викидав;

-показаннях потерпілого ОСОБА_12 , який вказував, що незнайомий йому обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, запитав про місцезнаходження своїх друзів, на що ОСОБА_28 дав відповідь, яку ОСОБА_7 сприйняв агресивно та, висловлюючи погрози побиттям, звідкись витяг ножа і вдарив ним у лівий бік живота і коли потерпілий розвернувся щоб тікати, то отримав друге поранення в спину. Часовий проміжок між першим та другим ударом не перевищував декілька секунд, під час і після конфлікту ОСОБА_7 погроз вбивством не висловлював, коли він почав тікати, то ОСОБА_7 на його адресу нічого не говорив і не кричав вслід, переслідування він також не бачив, аби ОСОБА_7 хотів його вбити, то у нього не було жодних перешшкод

-протоколі слідчої дії (слідчого експерименту) від 08 липня 2020 року разом з додатками до нього у виді відео фіксації перебігу слідчої дії (т. 2 а. 4-8), де відображено шлях руху потерпілого і обвинуваченого та місце вчинення кримінального правопорушення та зазначено, що між першим пораненням у живіт і другим у спину потерпілому вдалося подолати цією алейкою відстань близько десяти метрів (точно потерпілий визначитися не зміг);
- показаннях свідка ОСОБА_29 працівника поліції, який очевидцем не був, але прибув на місце події за викликом , де був затриманий ОСОБА_30 , який виконував вимоги поліцейських, поводив себе спокійно, опору не чинив та перебував з ознаками алкогольного спяніння, мав при собі ніж з плямами червоного кольору. Потерпілий впізнав нападника, після чого на ОСОБА_7 наділи кайданки, тривалеперебування у якихостаннійсприйняв з обуренням;
- показаннях свідка ОСОБА_31 працівника поліції, який прибув за викликом, на місці події вже перебував інший екіпаж, який спілкувався з обвинуваченим. Виявивши неподалік потерпілого, показали фото з телефону ймовірного нападника, потерпілий впізнав нападника;
- службовому рапорті від 19 червня 2020 року, за якими було ідентифіковано пораненого як ОСОБА_12 , а нападника як ОСОБА_7 та службовому рапорті від 19 червня 2020 року щодо щодо реєстрації заяв про події «тілесні ушкодження» о 06 год. 10 хв. та «хуліганство» о 05 год. 12 хв.;
-протоколах огляду місця події від 19 червня 2021 року з додатками у виді фототаблиць (т. 1 а. 168-178, 179-181), відповідно до яких на оглянутій місцевості навпроти 5 під`їзду будинку АДРЕСА_2 були виявлені плями бурого кольору, сліди яких тягнуться біля 210 метрів у напрямку паркувального майданчика за адресою: м. Київ, вул. Малиновського, 19-А ;

- висновку судово-медичного експерта імунолога № 081-276-2020 від 31 липня 2020 року (т. 2 а. 29-33) про те, що виявлена на місці події кров людини може походити від потерпілого ОСОБА_12 ;
- протоколі затримання від 19 червня 2020 року з додатками, протоколі особистого обшуку з відео фіксацією цієї слідчої дії, відповідно якого 19 червня 2020 року о 05 год. 20 хв. ОСОБА_7 було затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, під час особистого обшуку в нього були вилучені чорний ніж з нашаруваннями на клинку вологої речовини бурого кольору разом з пластиковим чохлом, накладна № КРВИМ-0959 від 04 травня 2020 року, висновок технічного дослідження № 3428-1 від 08 квітня 2016 року, чохол від паспорту із слідами речовини бурого кольору та інші предмети, які не мають доказового значення;
- висновку судово-медичного експерта № 10-1799 від 30 липня 2020 року (т. 2 а. 47-61), відповідно до якого виявлені нашарування вологої речовини бурого кольору на клинку ножа містять сліди крові та клітин з ядрами, які збігаються за генетичними ознаками із зразком букального епітелію потерпілого.

-висновку КМНКЛ «Соціотерапія» № 003931 від 23 червня 2020 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_7 (т. 1 а. 239), за яким останній станом на 10 год. 35 хв. 19 червня 2020 року перебував у стані алкогольного сп`яніння (2,53 проміле);
-протоколі огляду місця події від 19 червня 2020 року (т. 1 а. 210), відповідно до якого у гардеробі лікарні за адресою: АДРЕСА_3 були виявлені та вилучені елементи одягу потерпілого (футболка з пошкодженнями та нашаруваннями рідини бурого кольору, джинси з ременем, взуття зі шкарпетками, кепка, нижня білизна) та гаманець зі слідами бурого кольору;
- висновку судово-медичного експерта № 042-1204-2020 від 29 вересня 2020 (т. 2 а.77-84) про те, що у потерпілого ОСОБА_12 виявлені проникаюче колото-різане поранення живота, яке за ступенем тяжкості є тяжким тілесним ушкодженням, та колото-різане поранення лівої підлопаткової ділянки, яке є легким тілесним ушкодженням;
-показаннях свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_26 , які з балкону своєї квартири, приблизно о 5 год ранку 19 червня 2020 року,бачили ОСОБА_7 , який перед будинком в районі під`їзду № 5 сидів на парканчику,та потерпілого,який збираючи пляшки, рухався алейкою навпроти їх під`їзду № 3 у напрямку ОСОБА_7 .. У подальшому, між ними виник словесний конфлікт. Після чого ОСОБА_12 почав йти у напрямку дитячого майданчика, а ОСОБА_7 наздогнав його та продовжив перепалку. Потім потерпілий кинув сумку з пляшками та почав бігти з криками про його підріз, при чому обвинувачений його не наздоганяв, а повернувся до парканчику, при чому у нього у руках був предмет, схожий на ніж;
- протоколі слідчої дії (слідчого експерименту) від 08 липня 2020 року з участю свідка ОСОБА_26 разом з додатками (т. 1 а. 214-217), під час якого останній продемонстрував послідовність дій учасників конфлікту;
- показаннях свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він вигулював собаку, побачив обвинуваченого, у якого з потерпілим, який збирав пляшки, відбулася словесна перепалка, після чого в руках ОСОБА_7 з`явився тесак з чорного металу, потерпілий кинув кульки з пляшками та почав тікати, далі вони зникли за кущами, звідки він почув крики потерпілого;
-у протоколі слідчого експерименту за участю вказаного свідка від 08 липня 2020 року (т.1 а. 224) , згідно якого він показував , що бачив ОСОБА_7 праворуч біля парканчику, коли на нього лаяла собака, потім ОСОБА_7 звертався до потерпілого, а той просив його відчепитися. Після словесного конфлікту між ними ОСОБА_12 пішов, але за ним побіг ОСОБА_7 та біля дитячого майданчику вперше витяг ножа. У подальшому ОСОБА_12 втік, а обвинувачений спокійно та мовчки повернувся до свого парканчика, де перебував раніше;
-висновку комісійної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 116 від 08 вересня 2020 року (т. 2 а. 62-66), ОСОБА_22 у період часу інкримінованих йому дій не виявляв і на даний час не виявляє ознак будь-якого психічного розладу.
Доказам по справі суд надав належну правову оцінку, встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення, відмінні від зазначених у обвинувальному акті, дійшов вірного висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, чи про дослідження доказів у порядку ч.3 ст.404 КПК України прокурором у апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду не заявлено , а необґрунтоване клопотання про дослідження усіх матеріалів судового провадження суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про недоведеність прокурором наявності у діях ОСОБА_7 хуліганського мотиву спростовуються показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків ПастернакаМ ОСОБА_32 , ОСОБА_26 , викладених у вироку. Зокрема, з даних показань випливає, що конфлікт виник з приводу раптово виниклих неприязних стосунків між обвинуваченим та потерпілим без однак грубого порушення громадського порядку.
Також є неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора про доведеність прокурором у суді першої інстанції прямого умислу обвинуваченого на вбивство ОСОБА_12 , який не був доведений до кінця внаслідок обставин, які не залежали від волі ОСОБА_7 .
Так, судом з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено,що потерпілий та обвинувачений раніше не були знайомі, конфлікт між ними, під час якого ОСОБА_7 наніс два удари ножем, був короткочасним, раптово виниклим, після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_12 самостійно покинув місце події , об`єктивних перешкод для затримання руху потерпілого, продовження дій для завершення вбивства, зникнення з місця події, переховування знаряддя кримінального правопорушення обвинуваченим не здійснено.
Зазначені обставини, які не заперечуються прокурором в апеляційній скарзі, свідчать про те, що ОСОБА_7 не бажав наслідків у виді смерті ОСОБА_12 , у нього не було перепон для вбивства потерпілого, тому суд дійшов правильного висновку про відсутність у діях обвинуваченого такої ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 КК України, як умисел.
Твердження апеляційної скарги прокурора про те, що тяжке тілесне ушкодження у потерпілого виникло внаслідок заподіяного обвинуваченим ножового поранення грудної клітини суперечить висновку судово-медичного експерта, за яким у ОСОБА_12 мало місце колото-проникаюче поранення живота зліва , і не свідчить про безумовний прямий умисел обвинуваченого на вбивство.
Покарання обвинуваченому визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , позитивних даних про особу обвинуваченого, думки потерпілого, який заявляв про необхідність призначення покарання без реального позбавлення волі, наявності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання винного.
Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність у діях ОСОБА_7 такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття та сприяння розкриттю злочину, зводяться до аргументу незгоди останнього з викладеними у обвинувальному акті обставинами кримінального правопорушення та кваліфікації висунутого йому прокурором обвинувачення.
Проте, щире каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину, вчиненому за встановлених судом фактичних обставин події, підтверджуються доказами у кримінальному провадженні, викладеними у вироку.
Також судом врахована і наявність обтяжуючої покарання обставини у вигляді вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те,що під час вчинення кримінального правопорушення (19.06.2020) обвинувачений не працював та не навчався, суперечать матеріалам справи, зокрема, копії свідоцтва про здобуття повної загальної середньої освіти у приватному закладі «Харківська школа І-ІІІ ступенів «Ангстрем» Харківської області від 24.06.2020 року ( т.2 а.136), яка була досліджена судом першої інстанції.
Висновки суду про необхідність застосування вимог ст.75,76 КК України та можливість звільнення винного від відбування покарання з випробуванням належним чином у вироку мотивовані. З вказаним висновком колегія суддів погоджується, вважаючи, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.76 КПК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Проте, застосовуючи до засудженого засади інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вимог п.2 ч.1 ст.76 КК України, не поклавши на ОСОБА_7 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині є слушними.
Твердження прокурора , який приймав участь при апеляційному розгляді, про необхідність скасування вироку і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції у зв`язку з допущенням судом першої інстанції порушень вимог ст.374 КПК України, що виразилися у зазначенні у вироку про встановлення неконкретизованого умислу, спрямованого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, є безпідставними, оскільки суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за наслідками , які настали, і невідповідностей судового рішення вимогам щодо змісту вироку колегією суддів не встановлено.
За таких обставин вирок підлягає зміні лише у частині застосування вимог ст.76 КК України шляхом приведення судового рішення у відповідність до вимог закону.
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргупрокуроразадовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині застосування вимог п.2 ч.1 ст.76 КК України змінити.

На підставі п.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

-періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи на навчання.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: