Номер провадження: 11-сс/813/1286/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

апелянт ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000076 від 11.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 , та накладено арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на вилучене майно 22.08.2022 року в ході проведення обшуку, за місцем мешкання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти номіналом 100 доларів США: PF71641874E, LF12062414G, PL75363748D, LB02530221V, LB31534337H, LB01763363D, LB23388913H, ME45842860, JF90249471B, MK80899077B, MK80899079B, MK80899078B, MF50577489F, LE74284481E, MF50577494F, PB06009854B, LF59018799A, LB09203939F, MB59009327N, MG07798852A, LG72657336C, LF42478474G, LI31505025A, ML56506208D, LB92231006T, ME27572989B, LB89382972G, LF00874015C, LB23247449J, HC86463147A, AB57196011S, KB90301978Q, HI40716645A, KB57874471R, HF88292180A, KB66017819M, HB41842208L, HC91693614A, HB69496648D, KB45601583H, KH26308708A, KF32579269B, KF10165888A, KK16699300C, HB73994211M, HC05890467A, KB56779834H, HB22887232G, KK26613378B, KB03867827E, KK02231951A, KF46889458D, KF11521098A, AB33379170L, AB67295218L, FB58414238B, FF30464828A, KB66040294R, HF51720865B, HJ49514117A, HB71623747F, HI41533876A, KB86362162M, HB80978169K, KB61728635D, KB11491890M, DB92048883A, KF28533871C, KB69860753M, KL39843950D, HB76302647Q, KB77797379B, AB83794939J, KB09690339A, HF00528831F, KG98531599A, KB39994601B, KB67451977H, HK85634805B, KB95570151I, HF71249617C, HB55945341P, FJ21066009A, FF74966635C, HF09984620F, DB91962479A, AD32502076A, KF45697922C, KL16735812A, KB79329498K, KL95097451D, KB91054761B, KB44162493J, KE21826826A, HE31609864B, KB72782922R, KD78452096A, KG20560061B, KB03484708H, HB01028699J, KB68138087P, KB34392557I, HH24817019A, KB47374263J, KB31002680K, HA28555315B, HF55059920C, KF47854148A, HD49141384B, KB87818103K, KL90362595C, HF82395664D, KB33219240K, KB20441242I, KE93969579A, KB65986879A, KB86219604G, AB90510827W, KB20740677G, KD62219665A, KB17079118C, KL97353753A, KB73483884R, HB50870587Q, KB05860015J, AH82472962A, KE10539031B, KB31002521K, KB73879386G, KF38072626C, KE72478761A, AB75336807M, KK54868273B, KB86223555K, FB02361845D, KB43800334I, KB93560006M, KB93560004M, HE73560361A, KB87019553I, KB70488068J, KJ45767958A, HB27420717R, HE38999349D, CB39113707D, KL52606284B, KB42017806R, DF62238672B, HB23367636K, KF37422501D, KB61510893E, HB02577107B, FB26525531C, KB13923690E, HB59190638G, KL19338526B, HB09030062N, KJ45767957A, KB46781936H, DB05068081C, FB02249346C, DB14467491B, DG33217000A, KB42160532A, KE52090883A, KF75350163A, HB10558975K, HB70417749I, KB77863154H, KB17299013N, KK30033388C, DA04277437A, KK82517494A, AB52622913E, FB46826029B, CB70143854D, HB80391505E, KK54139302C, KG29706684B, KB74083551F, KF65855040C, KB21972682H, KL36279551D, KF91484795C, AB58648847D, KB36309848I, AB09870518Y, KB44557836C, HB51337007L, KB59080557J, KE51449552A, KB74212387E, KD25932494B, HB16784251M, HB71951935N, HC51878626B, HC61142477A, KB46197502D, KJ25641804A, KF30294284C.;

- блокнот в обгортці коричневого кольору з чорновими записами;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 23.03.2022 року, видане на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому можуть бути використані як доказ у вказаному кримінальному провадженні та підлягають збереженню для проведення ряду слідчих дій.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ОСОБА_8 є власником грошових коштів, що підтверджується розпискою ОСОБА_11 від 12.08.2022 року про те, що вона взяла на тимчасове зберігання грошові кошти ОСОБА_8 у розмірі 20 000 доларів у зв`язку з виїздом за кордон останньої. На підставі наведеного, адвокат зазначає, що вилучені грошові кошти за місцем мешкання ОСОБА_11 не мають відношення до предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Посилаючись на викладене, адвокат просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі, а грошові кошти повернути ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі оспорюється накладання арешту лише на вилучені грошові кошти за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в частині накладання арешту на інше майно, що заначено в резолютивній частині ухвали.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Між тим, слідчий суддя, хоча і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000076 від 11.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,, а також правильно визначив в якості мети та правової підстави для накладення арешту п.п. 1, 4 ч. 2 та ч. 10 ст. 170 КПК України, тобто наклав арешт на майно з метою його збереження. Разом з тим, на переконання колегії суддів, задовольнивши клопотання у повному обсязі слідчим суддею не були враховані вимоги п. п. 5), 6) ч. 2 ст. 173 КПК України, не було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника.

Відповідно до клопотання у провадженні ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 11.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с. 7).

Вході здійснення досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні, встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку квітня 2022 року, невстановлена група службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), перебуваючи в попередній змові між собою, виник злочинний умисел, спрямований на одержання від ОСОБА_13 неправомірної вигоди за видачу тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 18.07.2022 року та довідку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби № 1272 від 18.07.2022 року, що є підставою для перетину державного кордону України.

З метою укриття своїх злочинних, протиправних дій, невстановлені службові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 залучили ОСОБА_14 , якому була відведена роль пособника, а саме останній повинен був збирати грошові кошти та документи та передавати їх невстановленим службовим особам.

В рамках вказаного кримінального провадження 21.07.2022 року ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, за кваліфікуючим ознаками пособництво в проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для неї за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з вимаганням ( а.с. 33- 41).

Згодом, в рамках зазначеного кримінального провадження 22.08.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук, за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти номіналом 100 доларів США, перелік купюр яких міститься в клопотанні, блокнот в обгортці коричневого кольору з чорновими записами; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 23.03.2022, видане на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.

У подальшому постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 23.08.2022 року вищезазначене виявлене та вилучене майно було визнано речовим доказом ( а.с. 21-23).

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом із тим, ні в наявних у розпорядженні апеляційного суду матеріалах провадження, ні в поясненнях прокурора в судовому засіданні не міститься доказів того, що вилучені грошові кошти за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 мають будь-яке відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом якого на теперішній час здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000076.

Так, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено того, що вилучені грошові кошти, зберегли на собі сліди або містить будь-які відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального провадження, так само як і не було доведено причетності вилучених грошових коштів до зазначеного кримінального провадження за фактом прохання надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди, зокрема, того, що такі гроші набуті кримінально протиправним шляхом.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що ухвалою слідчого судді від 16.08.2022 року про обшук не надавався дозвіл на вилучення грошових коштів за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 (а.с. 11-12).

Водночас, сам по собі факт наявності в матеріалах кримінального провадження № 0000076. постанови слідчого про визнання вилученого майна речовим доказом не може автоматично свідчити про відповідність таких речей критеріям речових доказів, визначеним зазначеною вище ст. 98 КПК України.

У той же час, колегія суддів встановила, що ОСОБА_11 12.08.2022 року отримала на тимчасове зберігання грошові кошти ОСОБА_8 у розмірі 20 000 доларів, у зв`язку з виїздом за кордон останньої. При цьому, апеляційному суду надано відповідно докази, а саме: копія розписки від 12.08.2022 року; копія закордонного паспорту ОСОБА_8 з відмітками про перетин кордону України 15.08.2022 року та у зворотному напрямку 20.08.2022 року (а.с. 72; 81-83).

На підставі зазначеного, під час апеляційного розгляду знайшло свого підтвердження твердження апелянта, що вилучені грошові кошти за місцем мешкання ОСОБА_11 не мають відношення до предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить переконання, що органом досудового розслідування не було доведено того, що вилучені грошові кошти, на які просить накласти арешт слідчий, відповідає встановленим законом критеріям речових доказів в зазначеному кримінальному провадженні 0000076, зокрема, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані для доведення будь-яких фактів чи обставин, які мають доказове значення для справи, а також набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відтак, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, не звернувши увагу на необґрунтованість клопотання слідчого в частині необхідності накладення арешту на вилучені грошові кошти за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 ,

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000076 від 11.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в частині накладання арешту на грошові кошти скасувати.

Постановити у цій частині нову ухвалу, якою у задоволені клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 , про арешт грошових коштів відмовити.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4