Справа № 308/5241/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання заступника начальника слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 03.05.2022 року внесені до ЄРДР за №0000497, погоджене з прокурором, про застосування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 296 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 02.05.2022 року, близько 21 год., 25 хв., громадянин ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в громадському місці на вулиці неподалік будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, безпідставно, у ході словесного конфлікту, почав грубо порушувати громадський порядок та недотримуватись встановлених правил поведінки у громадських місцях, діючи з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, почав нецензурно виражатися в бік оточуючих, після чого наніс ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 один удар в область обличчя та схопив останнього рукою за шию. В подальшому, здійснюючи опір особам, які намагалися припинити його хуліганські дії, наніс своєю лівою рукою затиснутою в кулак один удар в область обличчя, а саме носу потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа.

Тим самим встановлена достатність доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), яке пов`язане з опором громадянам які припиняли хуліганські дії.

Окрім цього, 02.05.2022 року, близько 21 год., 25 хв., громадянин ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в громадському місці на вулиці неподалік будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, безпідставно, у ході словесного конфлікту наніс своєю лівою рукою затиснутою в кулак один удар в область обличчя, а саме носу потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа. В подальшому 02.05.2022 близько 23 години 30 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в громадському місці на вулиці неподалік будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , з метою залякування потерпілого ОСОБА_8 наніс йому численні удари руками, а також дерев`яною палицею в область голови та тулуба, чи спричинив останньому тілесні ушкодження, тяжкість яких встановлюється.

Тим самим встановлена достатність доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але так, що спричинило тривалий розлад здоров`я вчинене з метою залякуванням потерпілого.

03.04.2022 року, о 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.04.2022 року, о 21 год. 20 хв., ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 3 ст. 296 КК України.

Підозра ОСОБА_5 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 03.05.2022, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 03.05.2022, протоколом огляду предмета а саме мобільного телефону марки SAMSUNG, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 та іншими доказами які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 , вчинив декілька кримінальних правопорушень, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. У ході проведення досудового розслідування осіб які поручилися б за виконання підозрюваного ОСОБА_5 , покладеного на нього обов`язків не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 , на даний час ніде офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, а тому відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді застави. Крім того, відповідно до ч.4 п.1 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Обрати відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, розуміючи невідворотність призначення йому покарання терміном до 5 років позбавлення волі за вчинений ним декількох злочинів, ОСОБА_5 , може переховуватися від слідства і суду.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 , особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1. ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.2 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 , може:

- переховуватися від органу досудового слідства, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив декілька кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також те, що Закарпатська область межує з чотирма кордонами різних країн і у зв`язку з цим існують ризики що він може покинути територію України.;

- незаконно впливати на свідків, виходячи з того, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, підозрюваному ОСОБА_5 , відоме місце проживання потерпілого, членів його сім`ї, а також більшість свідків які вже допитані у даному кримінальному провадженні та існує достатньо підстав побоюватися що ОСОБА_5 , може незаконно впливати на них, вчиняти певні дії спрямовані на їх залякування та примушування до зміни показань чим створить загрозу у всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози чи умовляння до свідків, потерпілого даного кримінального провадження;

Так, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні декількох злочинів, за вчинення яких передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, які вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено протоколом медичного освідування № 402 від 02.05.2022, що згідно ст. 66 Кримінального кодексу України є обставиною що обтяжує покарання.

У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_5 , вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів та вчинення інкримінованих йому правопорушень, що супроводжувалось особливою зухвалістю по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 . Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , так як такі ним дотримані не будуть.

В зв`язку з вищевикладеним, сторона обвинувачення вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 діб, з метою недопущення вчинення підозрюваним вищеописаних дій.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених мотивів, просив його задоволити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, оскільки наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховування від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, потерпілого, понятих та експертів, вчинити інший злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього, прокурор просив звернути увагу суду на те, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, пов`язаного з застосування насильства, а тому просив слідчого суддю при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання з викладених мотивів, просив його задоволити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення внесеного слідчим клопотання та просив обрати його підзахисному менш суворий запобіжний захід. Зазначив, що ризики передбачені ст.177 КПК України є припущеннями, оскільки ОСОБА_5 не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, а наміру впливати на потерпілого, свідка чи перешкоджати встановленню істини по справі, у його підзахисного не має. Крім цього, просив врахувати, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Просив обрати відносно нього менш суворий запобіжний захід, оскільки не бажає переховуватися від органів досудового розслідування чи впливати на свідків та має намір примиритися з потерпілим. Додав, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним, оскільки жінка перебуває за кордоном.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000497 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2022 року, за ознаками складу кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 296 КК України.

03.04.2022 року, о 21 год. 20 хв., ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 3 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), яке пов`язане з опором громадянам які припиняли хуліганські дії та в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але так, що спричинило тривалий розлад здоров`я вчинене з метою залякуванням потерпілого.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Як слідує з матеріалів внесеного слідчим клопотання, оголошена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 296 КК України, підтверджується наступними, зібраними органом досудового розслідування, доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 03.05.2022, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 03.05.2022, протоколом огляду предмета а саме мобільного телефону марки SAMSUNG, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 та іншими доказами які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 296 КК України, відповідно до ст.12 КК України є нетяжкими злочинами, однак за які згідно з санкціями вказаних статей передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Слідчий суддя враховуючи фактичні обставини вчинених злочинів та особу підозрюваного ОСОБА_5 , приходить до висновку є підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_5 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 , перебуваючи під загрозою застосування покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_5 .

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаних злочинів, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя також вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків. Крім того, підозрюваний характеризується агресивним ставленням до людей, про свідчить спосіб вчиненого злочину, а тому існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом погроз або іншим способом.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинених правопорушень, знайшли своє підтвердження доводи сторони обвинувачення, про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків вказаних у даному кримінальному провадженні а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_8 та може незаконно перешкоджати встановленню інших можливих свідків, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також суддя враховує те, що виходячи з того, що підозрюваному відоме місце проживання потерпілого, членів його сім`ї, існують достатні підстави побоюватися незаконного впливу на нього з боку підозрюваного спрямовані на залякування та примушування до зміни показань.
Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, цивільну дружину, на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей.

Разом з тим, слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив насильницький злочин та добре усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування за вчинення таких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від двох до п`яти, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Не може бути підставою для обрання менш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки їх наявність та міцність, а також і дані характеризуючі особу, на що є посилання захисника в судовому засіданні, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що наявні та дослідженні під час розгляду клопотання.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 3 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), яке пов`язане з опором громадянам які припиняли хуліганські дії та в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але так, що спричинило тривалий розлад здоров`я вчинене з метою залякуванням потерпілого, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання та сім`ї не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_5 , інкримінуються грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), яке пов`язане з опором громадянам які припиняли хуліганські дії та умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я вчинене з метою залякуванням потерпілого.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , було вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілого, вважаю за можливе, у відповідності до вимог ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на викладені встановлені судом вище фактичні обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що внесене органом досудового розслідування клопотання є підставним та обґрунтованим, а тому таке підлягає до задоволення в цілому.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 03 год. 00 хв., 01.07.2022 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 03 год. 00 хв., 03.05.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1