Справа № 274/5795/18
Провадження №11-кп/801/561/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000167 від 06.07.2018, якою задоволено клопотання прокурора, клопотання законного представника обвинуваченого та обвинуваченого залишено без задоволення, продовжено дію застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів з дня постановлення ухвали, до 04.06.2022 щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області, українця, громадянина України, відповідно до обвинувального акта проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 7, ч.2 ст.115 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

26.10.2018 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.07.18 за № 0000167.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.
Прокурор клопоче про продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, які передбачені ст.177 КПК України та які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу та його продовженні, на думку прокурора, не зменшились, а тому менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.
Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказавши, що судовий розгляд триває вже тривалий проміжок часу і, виходячи з принципу розумності, цілком можливо змінити запобіжний захід на більш м`який, в тому числі можливо на цілодобовий домашній арешт.
Законний представник та обвинувачений також заперечили проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що навіть у суді апеляційної інстанції при розгляді апеляції на попереднє продовження прокурор з групи прокурорів вказала, що будь-які ризики відсутні, натомість прокурор на даний час у засіданні вказує, що ризики якісь існують, хоча за весь час так жодного ризику прокурор не довів, справа є сфальсифікованою, багато порушень вимог законодавства; у інших справах судді звільняють з під варти осіб по вбивствах, спричиненнях умисних тяжких тілесних ушкоджень з настанням смерті, але у цій справі обвинуваченого продовжують утримувати під вартою. При цьому обвинувачений не допускав порушень у місцях утримання під вартою, має позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має бажання долучитися до захисту Вітчизни, за час воєнного стану обвинувачений схуд на 20 кг, мабуть, через нерви, тому не зрозуміло, чому обвинуваченому не замінити б запобіжний захід на домашній арешт з використанням засобів контролю, які в повній мірі забезпечать виконання обов`язків до постановлення вироку.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2022 року клопотання прокурора задоволено, клопотання законного представника обвинуваченого та обвинуваченого залишено без задоволення.
Продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60(шістдесяти) днів з дня постановлення ухвали, тобто до 04 червня 2022 року.
Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що на даний час ОСОБА_7 , вже у цьому судовому провадженні, так і продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, що потягнув за собою смерть іншої людини. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, у санкції статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. Обставини ж предмету судового розгляду, на які вказали учасники в ході цього судового засідання, як сторона обвинувачення, так і сторона захисту, так само були предметом оцінки для обрання запобіжного заходу, і на думку судів першої та апеляційної інстанції слугували як підставою для обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, так і для подальшого утримання особи під вартою. Ці обставини залишаються фактично незмінними, що вказує і на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу. На даний час допитано потерпілих, свідків, досліджено майже всі письмові докази і в цій частині (впливу на зміну їхніх показань, так само як і впливу на інші докази) ризики зменшилися та відпали, однак ступінь зменшення ризиків так і не досягла ступеню, який переважує суспільний інтерес у виді обраного запобіжного заходу. Допитані потерпілі і свідки надали показання про обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема про час, місце, обставини вчинення кримінального правопорушення, свідки підтвердили можливий час, місце злочину, обставини виявлення події, перебування обвинуваченого приблизно у цей час та неподалік місця; питання ж винуватості обвинуваченого досліджується всією сукупністю доказів; допитані на даний час особи не зменшили обґрунтованості обвинувачення.
Було встановлено, що умови більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашнього арешту, навіть цілодобового, при застосованих електронних засобах контролю, не зможуть в повній мірі запобігти цьому ризику. Обставини ж, які впливають на існування ризиків, що слугували підставою для обрання запобіжного заходу, залишаються незмінними - суд зобов`язаний виконувати завдання кримінального провадження, в тому числі, здійснювати захист будь-якої особи (не лише обвинуваченого), суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечувати дотримання ст. 27 Конституції України про те, що ніхто не може бути свавільно позбавлений життя і обов`язок держави - захищати життя людини, що, враховуючи обставини інкримінованих події, зобов`язує суд враховувати продовження існування ризику вчинення такого ж правопорушення щодо іншої особи (при цьому суд не робить висновки по суті обвинувачення, а лише оцінює ризики). Саме цей ризик є найвагомішим для прийняття судом рішення.
Також суд першої інстанції виходив з того, що протягом тривалого проміжку часу планується завершення дослідження доказів обвинувачення, вирішення клопотань учасників, проте, завершити дослідження доказів не вдається виключно у зв`язку з заявленням чисельних безпідставних відводів та подальшою неявкою захисника. Крім того, на даний час з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а саме військова агресія РФ проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2022, винести нову ухвалу та змінити запобіжний захід неповнолітньому ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю за місцем прописки.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення постановлене з порушенням істотних прав та свобод людини, є незаконним та немотивованим, оскільки клопотання про продовження строків тримання під вартою не погоджувалось з обвинуваченим безоплатним адвокатом, правова позиція не узгоджувалась, не з`ясовувалась думка обвинуваченого чи довіряє він призначеному судом безоплатному захиснику та чи бажає він щоб такий адвокат захищав його інтереси. Є незаконним та не припустимим застосування проти обвинуваченого ОСОБА_7 зазначеної в ухвалі судом практики ЄСПЛ. Ухвала суду виносилася неповноважним складом суду, так як відбувались порушення порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, колегією за відсутності спеціалізації згідно вимог Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх (Пекінські правила).
Також законний представник обвинуваченого звернула увагу суду на те, що ні їй, ні обвинуваченому клопотання вручено не було. Прокурором жодним чином не обґрунтовано своє клопотання, надано лише 2 папірці на судовому засіданні без будь-якого обґрунтування та не надано будь яких доказів щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Обвинувачений має хорошу репутацію, немає жодного порушення режиму утримання в слідчому ізоляторі (що свідчить про дотримання ним покладених на нього обов`язків), має постійне місце проживання, сім`ю, навчається на юридичному факультеті, має хорошу репутацію та характеристики усюди, раніше до кримінальної/адміністративної відповідальності ніколи не притягувався, на обліку не стояв. Тому враховуючи те, що сторона обвинувачення жодним чином не обґрунтовує свою позицію, вважає необхідним замінити запобіжний захід на більш м`який. Також зазначила, що її сину постійно відмовляють в клопотанні щодо проходження ним поліграфу.

Позиції учасників судового провадження

В судове засідання до Вінницького апеляційного суду законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 не прибула з об`єктивних незалежних від неї причин, у зв`язку з чим в своєму клопотанні ставить питання про розгляд її апеляційної скарги провести у її відсутність, апеляційну скаргу просила задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу свого законного представника ОСОБА_9 в повному обсязі, просив її задовольнити посилаючись на викладені в ній доводи, надавши суду стислі пояснення. Щодо розгляду апеляційної скарги свого законного представника у її відсутність, поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_8 також підтримала апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_9 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та просила її задовольнити посилаючись на викладені в ній доводи, надавши суду детальні пояснення. Також, звернула увагу суду на те, що ризики у вказаному кримінальному провадженні відсутні та голослівні, оскільки свідки уже допитані, речові докази перебувають в кімнаті речових доказів, доступ до інших відсутній. Обвинувачений має соціально-стримуючі фактори, позитивну характеристику, а тому просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресою реєстрації.

Щодо розгляду вказаної апеляційної скарги у відсутність законного представника обвинуваченого, поклалася на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги законного представника обвинуваченого, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги законного представника обвинуваченого у її відсутність.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників процесу не надходило, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе проведення апеляційного розгляду у відсутність скаржника.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи прокурора, захисника та самого обвинуваченого, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
З виділених матеріалів судового провадження за №274/5795/18 вбачається, що в провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 7, ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 09.07.2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2022 року клопотання прокурора задоволено, клопотання законного представника обвинуваченого та обвинуваченого залишено без задоволення.
Продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60(шістдесяти) днів з дня постановлення ухвали, тобто до 04 червня 2022 року.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Встановлено, що в обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор у своєму клопотанні вказав на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились, та не відпали.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вищезазначені дії.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 7 ч.2 ст.115 КК України, наслідком якого є загибель людини, та яке відповідно до ст.12 КК України, віднесено до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі понад десять років або довічного позбавлення волі. Майновий стан обвинуваченого, стан здоров`я (за наявними у суду даними), міцність його соціальних зв`язків, його характеристики не змінились, вік змінився в бік збільшення. На даний час допитано потерпілих, свідків, досліджено майже всі письмові докази і в цій частині (впливу на зміну їхніх показань, так само як і впливу на інші докази) ризики зменшилися та відпали, однак ступінь зменшення ризиків так і не досягла ступеню, який переважує суспільний інтерес у виді обраного запобіжного заходу.
При цьому судом першої інстанції було враховано й те, що на даний час з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а саме військова агресія РФ проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Так, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянням, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи в тому числі цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас апеляційний суд враховує дані про особу обвинуваченого, який на даний час є повнолітнім, раніше не судимим, наявність постійного місця проживання на території Житомирської області разом з батьками, міцність соціальних зв`язків, позитивної характеристики, тривале перебування під вартою, проте це не є безумовними підставами для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Доводи наведені в апеляційній скарзі законного представника обвинуваченого про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді, а також про не доведеність прокурором жодного ризику передбаченого ст.177 КПК України є необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини на підставі яких він прийшов до переконання, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що знайшло своє підтвердження при апеляційному розгляді.
На думку колегії суддів в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вказаного запобіжного заходу відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги законного представника обвинуваченого щодо відсутності доказів вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, оскільки таке твердження сторони захисту є передчасним, так як судовий розгляд наразі триває і остаточне рішення буде прийняте судом після дослідження всіх наявних доказів у кримінальному провадженні.
Судом щодо висловленої в судовому засіданні позиції законного представника та самого обвинуваченого, наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Також згода як сторони захисту, так і самого обвинуваченого на залишення йому певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.
За таких обставин зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши в сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення останнім особливо тяжкого злочину, даних про особу обвинуваченого, введення воєнного стану в Україні, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що буде достатнім та обґрунтованим продовження застосованого до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також вказане дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти суд, оскільки в ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження висновки суду першої інстанції щодо продовження судового слідства, необхідність в дослідженні письмових доказів та вирішення клопотань учасників судового провадження.
Апеляційним судом не встановлено процесуальних порушень при поданні клопотання прокурором про продовження строку тримання під вартою, оскільки воно відповідає вимогам ст.199 КПК України.
Твердження сторони захисту з приводу того, що ухвала суду виносилася неповноважним складом суду, так як відбувались порушення порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, судова колегія вважає безпідставними.
Також апеляційний суд вважає, що Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області при розгляді вказаного провадження було належним чином дотримано одного з основних принципів судочинства права на захист. Обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до матеріалів судового провадження, на виконання вимог ст.52 КПК України судом було реально забезпечено його право на захист, закріпленеу ст.59 та п.5 ст.129 Конституції України.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги законного представника обвинуваченого викладених в ній висновків суду не спростовують.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2022 року щодо продовження дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4