У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2022 року, якою накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 01.07.2022, в рамках розслідування кримінального провадження 0000170 від 03.06.2022 року кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України

в с т а н о в и в:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого судді про арешт майна, що було вилучене в ході проведення обшуку 01.07.2022, в межах розслідування кримінального провадження 0000170 від 03.06.2022 року.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 01.07.2022, в межах розслідування кримінального провадження 0000170 від 03.06.2022 року кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України, а саме: мобільний телефон марки «iPhone» зеленого забарвлення; мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора «Life»; USB-кабель.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним.
Вважає, що арешт мобільних телефонів порушує її право на свободу слова.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання прокурора в якому він просив накласти арешт на майно, виявлене та вилучене в ході обшуку 01.07.2022, в межахах розслідування кримінального провадження 0000170 від 03.06.2022 року.
Клопотання мотивоване тим, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критерію речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.
Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя вказав, що з метою збереження речових доказів, на нього необхідно накласти арешт.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження в провадженні сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000170 від 03.06.2022, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

01.07.2022 р. під час санкціонованого обшуку проведеного в межах цього кримінального провадження, а саме: за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone» зеленого забарвлення, який поміщено до сейф-пакету №7105665; мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору в якому знаходиться сім-картка мобільного оператора «Life» разом з USB-кабелем, які поміщено до сейф-пакету №ВУМ1003186.

Враховуючи, що зазнані речі можуть бути використані як докази вчинення кримінального правопорушення, прокурор клопотав про накладення арешту на все вилучене під час цих обшуків майно.
Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, лише якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею були дотримані вимоги ст. 173 КПК України та доцільно до обставин, задоволено клопотання щодо арешту, вилученого під час обшуку майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

01.07.2022 дізнавачем сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами, оскільки зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України - є матеріальним об`єктом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому не є слушними доводи апелянта про те, що слідчий суддя безпідставно арештував мобільні телефони, які було вилучено під час обшуку.
Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

За таких обставин, твердження апелянта щодо того, що накладення арешту на її мобільні телефони позбавляють її права на свободу слова є неприйнятними.

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: