Справа № 545/2208/22
Провадження № 1-кс/545/97/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.06.2022 року. Слідчий суддя Полтавського районного суду Полтавської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши в залі судового засідання Полтавського районного суду м. Полтави клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 000244 від 22.06.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Полтавського районного суду Полтавської області 24.06.2022 року надійшло клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області - ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 000244 від 22.06.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, де прохає накласти арешт із забороною користування та розпорядження вилученим майном, а саме : транспортним засобом марки «Volksvagen» моделі «Transporter» тип «Пассажирський-В» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ключем від автомобілю чорного кольору, які були вилучені в ході огляду місця події від 22.06.2022 року, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ належать ОСОБА_4 , а фактично належить ОСОБА_5 .
Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 22.06.2022 до ЧЧ ВП № ХРУГР № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 22.06.2022 року приблизно о 13.30 год. за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Високий на блок-посту вилучено автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору з ознаками підробки свідоцтва про реєстрацію ТЗ.
Вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 22.06.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 України.
Оперуповноваженими СКП ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області було проведено опитування водія автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_4 , синього кольору гр. ОСОБА_6 , який пояснив, що 15.06.2022 вказаний автомобіль він взяв у користування у свого кума гр. ОСОБА_5 . 22.06.2022 приблизно о 13:00 год. він був зупинений працівниками поліції, в ході перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль були виявлені ознаки його підробки.
22.06.2022 року на блок-посту, що розташованому за адресою: Харківська область Харківський район, смт. Високий було проведено слідчу ( розшукову ) дію - огляд місця події. В ході проведення даної слідчої ( розшукової ) дії, був вилучений транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» тип «Пассажирський-В д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ключ від автомобілю чорного кольору.
Відповідно до інформації з бази ГСЦ АМТ власником вказаного автомобілю є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки з бази ГСЦ AMT транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_3 , має номер кузова НОМЕР_6 та рік випуску 1995, проте у свідоцтві про реєстрацію ТЗ міститься номер кузова НОМЕР_7 та рік випуску 1998.
На даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у проведенні експертиз з метою перевірки чи змінювалися ідентифікаційні номери вказаного транспортного засобу та виявлення ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визначення часу і способу його виготовлення або установлення фактів і способів внесення змін до документу.
Вказані предмети можуть в подальшому мати доказове значення за кримінальним провадженням, що сприятиме розкриттю вказаного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також для встановлення істини під час досудового розслідування.
З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні ( ст. 2 КПК України ), досягнення дієвості кримінального провадження, недопущення знищення, пошкодження та зміни вищевказаних об`єктів, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані об`єкти, а саме: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER» тип «Пассажирський-В» д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ключ від автомобілю чорного кольору.
Вищевказані об`єкти, які були вилучені в ході огляду місця події 22.06.2022 року за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, 211, на території ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, згідно ч.7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб».
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази у кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Також є підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а вказані в клопотанні предмети мають значення для досудового розслідування та є доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор підтримав дане клопотання із зазначених у ньому підстав та повідомив суд, що забезпечити явку власника даного ТЗ, на який прохає накласти арешт, не виявляється можливим через введений воєнний стан в Україні і по телефонній розмові із зазначеним власником в свідоцтві про реєстрацію ТЗ - ОСОБА_4 йому стало відомо, що його ТЗ з таким же д.н.з. знаходиться у нього в даний час і він ним користується, тому йому не відомо нічого про вказане кримінальне провадження. З цих підстав він вважає, що в даному клопотанні мова йде про авто двійник.

Користувач майна - ОСОБА_5 суду пояснив, що фактично придбав дане авто 4 роки назад в м. Харків за дорученням, ТЗ був не на ходу, він його відремонтував та використовує для потреб сім`ї. Прохав відмовити у клопотанні прокурора через те, що протягом 4х років користування даним авто його неодноразово зупиняли працівники поліції, перевіряли ТЗ, але не мали будь-яких претензій до нього. Крім цього, через введений в Державі воєнний стан та активні бойові дії, які до теперішнього часу тривають в м. Харків та області, то він має гостру потребу в даному ТЗ з метою спасіння життя членів сім`ї та допомоги іншим громадянам, а також здійснення ним заробітку для існування сім`ї.

Суд, вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження заявленого клопотання прокурора вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя з`ясовує всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов ), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя діє у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантує дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує : існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу «Конвенції про захист прав та основоположних свобод», будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням прокурора, власник майна ОСОБА_4 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 000244 від 22.06.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, а отже не є суб`єктом ст. 170 КПК України, на підставі чого правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебувало в його власності, немає. Крім того, власник зі слів прокурора стверджує, що автомобіль, який перебуває у його власності знаходиться у нього в користуванні і йому не відомо нічого про наявність іншого авто на його ім`я.

Крім того, визначаючи правову підставу для накладення арешту на майно, прокурор в клопотанні вказав, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Проте, зі змісту норм Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, прокурор в клопотанні про арешт майна взагалі не обґрунтував, яким саме чином вказане майно, що належало ОСОБА_4 , якому не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, має відношення до кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України

Жодними доказами, що вказані речі здобуті злочинним шляхом, чи були або є об`єктами кримінального правопорушення не доведено, а відтак вони не мають ознак речового доказу, визначених у ст. 98 КПК України.

Також, як встановлено, то ТЗ, щодо якого клопоче прокурор про арешт, то знаходиться тривалий час у користуванні гр. ОСОБА_5 , який має місце реєстрації та фактичного проживання із сім`єю, вказаний автомобіль йому необхідний в умовах воєнного стану не тільки для забезпечення життєдіяльності сім`ї а й для порятунку життя, бо знаходяться в зоні активних бойових дій, та в разі необхідності він зможе надати автомобіль для проведення необхідних процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно та в даних умовах воєнного стану, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

У рішеннях ЄСПЛ у справах : «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до «Європейської конвенції з прав людини» полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також, суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Керуючись ст. 234, 235, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області - ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 000244 від 22.06.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення .

Слідчий суддя : ОСОБА_1