Справа № 201/4046/22
Провадження № 1-кс/201/1269/2022
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, раніше судимого, непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000050, відомості про яке 07 січня 2022 року внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» звернувся прокурор з клопотанням про дозвіл на затримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 0000050 від 07 січня 2022 року, з метою його приводу для участі в розгляді одночасно поданого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування скерованого клопотання про дозвіл на затримання зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 07 січня 2022 року у вечірній час, діючи умисно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та потерпілою ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останній, взяв у праву руку ніж, яким умисно наніс один удар по тулубу потерпілої, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення грудної клітини зліва, проникаючого в плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, гемоторакс зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

На думку сторони обвинувачення, внаслідок невстановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , який в умовах воєнного стану може перебувати на території бойових дій, на тимчасово окупованій території України чи за межами України, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини підтверджують наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , а також те, що є достатні підстави вважати, що останній переховується від органів досудового розслідування, суду та, одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України, зокрема буде надалі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливатиме на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинить інше кримінальне правопорушення, а отже викладені обставини доводять необхідність затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у закритому судовому засіданні наполягав на задоволенні поданого клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , місцезнаходження якого не встановлено та який в умовах воєнного стану може перебувати на території бойових дій, на тимчасово окупованій території України чи за межами України, а отже є достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування/суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке карається позбавленням волі до на строк до восьми років, що доводить обґрунтованість цього клопотання про дозвіл на затримання, яке забезпечить участь підозрюваного у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було одночасно подане разом з цим клопотанням.

Розглянувши доводи прокурора, а також дослідивши подане клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить до таких правових висновків з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 187 КПК України якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу, слідчий суддя приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 189 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя виходить з того, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1994 по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 14.03.1984 по справі «Феррарі-Браво проти Італії», від 30.08.1998 по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»). Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у виді: протоколу огляду місця події від 07 січня 2022 року; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 ; протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_7 від 08 січня 2022 року; протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 08 січня 2022 року; висновку судово-медичної експертизи № 75 від 22 лютого 2022 року; даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , наданих у вигляді довідки про наявність судимостей та характеристик на ім`я останнього. Отже вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Тобто про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе здійснити дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України, свідчить той факт, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні яких підозрюється останній, належать до категорії тяжких злочинів, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, у зв`язку із чим, зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід прийняти рішення про надання дозволу на затримання.

Також слідчий суддя вважає, що обставини, на які посилається прокурор у поданому клопотанні дають підстави для висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу та існування обставин, зазначених у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України, тобто достатності підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування/суду та, одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу. Зокрема доведеність означених обставин підтверджується, по-перше, встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення тяжкого злочину та даними про особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, по-друге, внаслідок невстановлення місцезнаходження підозрюваного, який може перебувати на території бойових дій, на тимчасово окупованій території України чи за межами України, у зв`язку з чим в умовах воєнного стану відшукання останнього може бути ускладнено шляхом проведення необхідних заходів розшуку, а тому є всі підстави вважати, що розшукувана особа дійсно переховується від органів досудового розслідування/суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та, одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотання про застосування запобіжного заходу, до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність обставин, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення, висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України, тобто для прийняття рішення про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, , 183, 184-190, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала постановлена за клопотанням прокурора ОСОБА_3 , (телефон: НОМЕР_1 ).

Строк дії ухвали закінчується після спливу шести місяців із дати постановлення ухвали, яка втрачає законну силу 05 січня 2023 року.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; 2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; 3) відкликання ухвали прокурором.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 09 годині 30 хвилин 06 липня 2022 року.

Ухвала про дозвіл на затримання оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1