справа № 208/5064/22
№ провадження 1-кс/208/1386/22
УХВАЛА
Іменем України
25 жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області питання про повернення скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на процесуальні рішення та бездіяльність Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області в межах кримінального провадження № 0000300 від 24.09.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК Українив порядку ч. 2 ст. 304 КПК України, -
встановив:
В провадженні слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 перебуває скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на процесуальні рішення та бездіяльність Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області в межах кримінального провадження № 0000300 від 24.09.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про повернення означеної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_4 відведена від участі у кримінальному провадженні № 0000300 від 24.09.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України як представник потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді від 25.10.2022 року.

Вислухавши прокурора та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Так, згідно ч. 1 ст. 58 КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Згідно ч. 1 ст. 45 КПК України , захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 78 КПК України, особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник , якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Згідно матеріалів скарги, зокрема, свідоцтва про народження ОСОБА_6 , договора та ордера про надання правової допомоги, ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді в інтересах свого чоловіка та малолітнього сина, які в силу ч. 2 ст. 55 КПК України мають процесуальний статус потерпілих у кримінальному провадженні, саме з використанням адвокатського статуса, а не з використанням статуса законного представника малолітнього сина, про що свідчать підпис у скарзі «Адвокат, ОСОБА_4 », проставлення печатки адвоката, посвідчення нею копій документів в порядку п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», долучення нею до скарги свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, всупереч п. 3 ч. 2 ст. 78 КПК України, тобто, не маючи кримінально-процесуальної дієздатності представника потерпілих.

При цьому, адвокат ОСОБА_4 не зазначила у скарзі відомостей про факт представництва нею близьких родичей та членів сім`ї в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, що унеможливило прийняття слідчим суддею рішення в порядку п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України до відкриття провадження за її скаргою. Кримінальний процесуальний закон не містить заборони на повернення скарги в ході її розгляду, якщо обставини, які зумовлюють її повернення, були виявлені в ході розгляду скарги.

Факт представництва адвокатом ОСОБА_4 близьких родичей та членів сім`ї в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України всупереч п. 3 ч. 2 ст. 78 КПК України був виявлений у судовому засіданні в межах розгляду заяви прокурора ОСОБА_3 про відвід адвоката та надання прокурором документів, які підтверджують факт перебування адвоката та потерпілих у родинних відносинах.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчим суддею також враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Керуючись викладеним та ст. 22, 26, 304 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на процесуальні рішення та бездіяльність Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області в межах кримінального провадження № 0000300 від 24.09.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення скарги надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї документами.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1