Справа № 344/6995/22
Провадження № 1-кс/344/2876/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі в режимі відеозв`язку:

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, в рамках кримінального провадження № 0000411 від 02.04.2022 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 1

ст. 436-2, ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Івано-Франківській області розслідується кримінальне провадження

№ 0000411 від 02.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 436-2, ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на території Донецької та Запорізької області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.05.2022, вчинив кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, за наступних обставин.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Надалі Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 строком на 30 діб.

У подальшому Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 строком на 90 діб.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України та маючи згідно із ст. 65 Конституції України обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який, у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, умисно з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану.

Так, зокрема, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, ОСОБА_5 , являючись громадянином України, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - Російської Федерації, перейшов на територію, контрольовану ворогом та в місце дислокації його військ - збройних сил РФ для сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

На початку травня 2021 року (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 добровільно прибув до військового комісаріату «днр» по АДРЕСА_2 та 06.05.2021 взятий на військовий облік як військовозобов`язаний до 100 бригади 1-го танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 (базування у АДРЕСА_2 ) так званої Донецької народної Республіки за спеціальністю навідник танку.

У зазначеній військовій частині ОСОБА_5 , від невстановлених досудовим розслідуванням осіб, отримав військову форму, каску, та 24.05.2021 від командира роти ОСОБА_7 автомат АКС-74 У № НОМЕР_2 .

У період часу з 06.05.2021 по 23.02.2022 на території так званої «ДНР» у м. Іловайськ Донецької області ОСОБА_5 проходив стройову підготовку та військове навчання за спеціальністю навідник танку на моделі танку Т-72Б.

У подальшому, громадянин України ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що ЗС РФ, незаконні збройні формування так званих «ДНР», «ЛНР» своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що його призов та подальша служба в незаконному збройному формуванні так званої «ДНР» передбачатиме участь в таких бойових діях. Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» Російською Федерацією самопроголошених республік «ДНР», «ЛНР» незалежними державами, здійснення Російською Федерацією та так званими «ДНР, «ЛНР» спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошених республік, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Продовжуючи свої злочинні дії, у ніч з 23.02.2022 на 24.02.2022 за наказом командира роти ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного наміру щодо прийняття участі у воєнних діях проти України на боці збройних сил РФ, у складі механізованої колони незаконних збройних формувань так званої «ДНР», яка в себе включала: танки, бойові броньовані машини, артилерійські системи, ракетні системи залпового вогню, самохідні та несамохідні артилерійські установки, піхотні війська та війська забезпечення, у складі танкового екіпажу на танку Т-72Б вирушив з м. Іловайськ до м. Волноваха Донецької області.

Під час руху до м. Волноваха Донецької області, танк у якому перебував ОСОБА_5 , мав маркування на корпусі «414» та позначення латинської літери «z».

24.02.2022 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , продовжуючи участь в діяльності незаконного збройного формування «100 бригада 1-й танковий батальйон військової частини НОМЕР_1 ДНР», передислокувався поблизу АДРЕСА_3 , та у зв`язку з поломкою танка Т-72Б з маркуванням на корпусі « НОМЕР_3 » за наказом командира роти ОСОБА_7 зайняв місце навідника танку у складі танкового екіпажу танка Т-72Б з маркуванням на корпусі «413».

У період часу з 24.02.2022 по кінець березня 2022 року, ОСОБА_5 у складі танкового екіпажу перебував на території селищ поблизу м. Волноваха Донецької області, а наприкінці березня 2022 року від командира 1-ї роти піхоти отримав наказ вирушати з АДРЕСА_3 до території поблизу АДРЕСА_2 у складі 50 військових 1-ї роти піхоти та трьох танків.

На виконання наказу командира 1-ї роти піхоти, наприкінці березня 2022 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 у складі танкового екіпажу танка Т-72Б з маркуванням на корпусі «413» вирушив поблизу м. Маріїнка Донецької області.

На виконання зазначеного наказу, ОСОБА_5 у складі танкового екіпажу танка Т-72Б з маркуванням на корпусі «413» прибув до території колишнього заводу по АДРЕСА_4 , яка визначена як тимчасова локація.

На вищевказаній території колишнього заводу по АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 у складі танкового екіпажу танка Т-72Б знаходився з початку березня до кінці квітня 2022 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено).

За наказом командира роти ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у період часу з початку березня до кінці квітня 2022 року у складі трьох танків один раз на два дні виїжджали на відстань 3 км від території зазначеного заводу та здійснював постріли з танкової зброї по самозбудованим укріплювальним районам, які знаходились у лісопосадках.

На початку квітня 2022 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), командир роти ОСОБА_7 віддав наказ для виїзду і здійснення стрільби з танкової зброї по елеватору, який представляв собою висотну будівлю та знаходяться на території селища Новомихайлівка Маріїнського району Донецької області, де перебувало цивільне населення.

На початку квітня 2022 року за наказом командира роти ОСОБА_7 , ОСОБА_5 будучи обізнаним з нормами міжнародного гуманітарного права, зокрема положеннями Женевських конвенцій про захист жертв війни від 12 серпня 1949 року та додатковими протоколами до них, в ході повномасштабного збройного наступу ЗС РФ на територію України, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, на виконання наказів військового командування, діючи на боці ворога держави-агресора РФ, у складі незаконного збройного формування «100 бригада 1-й танковий батальйон військової частини НОМЕР_1 ДНР» у складі танкового екіпажу виїхав до селища АДРЕСА_5 , і діючи як навідник танку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, у порушення статті 52 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 8 червня 1977 року, статті 25 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, яке є Додатком до Конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, розвернув башту танку дулом у напрямку споруди елеватора, зарядив танкову гармату осколково-фугасним снарядом калібру 125 мм та натиснув кнопку на відкриття вогню, здійснивши 20 прицільних пострілів по споруді елеватора, яка знаходилася в зоні прямого ураження на відстані близько 5 км серед житлових будівель та споруд, що розташовані на території селища Новомихайлівка Маріїнського району Донецької області, де перебувало цивільне населення, тобто по об`єкту, що не є військовою ціллю та не використовується для військових потреб.

Надалі на виконання наказу командира роти ОСОБА_7 , наприкінці квітня 2022 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 у складі танкового екіпажу танка Т-72Б з маркуванням на корпусі «415» вирушив у напрямку м. Запоріжжя для з`єднання з військовими збройними силами РФ для прийняття участі у воєнних діях проти України.

У ніч на 01.05.2022 ОСОБА_5 у складі танкового екіпажу танка Т-72Б з маркуванням на корпусі «415» прибув до посадки біля селища Старомайорське Донецької області, де з`єдналися та розмістилися разом із військовими збройними силами Російської Федерації. Цього ж дня, за наказом командира піхоти, особу якого на даний час не встановлено, танковому екіпажу, у складі якого перебував ОСОБА_5 , необхідно було переїхати до населеного пункту, який знаходився поряд із селищем Старомайорське Донецької області.

Під час руху посадками та полями 01.05.2022 близько 14:00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) під час бойового зіткнення з Збройними силами України поблизу селища Старомайорське Донецької області ОСОБА_5 разом з іншими військовослужбовцями танкового екіпажу, потрапивши під артилерійський обстріл, припинив збройний опір та склав зброю, його злочинна діяльність на боці ворога РФ, як держави-агресора, була припинена.

ОСОБА_5 підозрюється в участі не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, у державній зраді, тобто умисному вчиненні громадянином України діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

14.06.2022 ОСОБА_5 в порядку і з підстав, передбачених ст.ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому вищевказаних кримінальних правопорушень, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- матеріалами виконаного доручення Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України;

- протоколом допиту підозрюваного, який визнав свою участь в збройній агресії проти України під час воєнного стану;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду;

- вилученими речами та документами;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в тому числі, особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Також, згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що підозрюваний розуміючи, що він вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, відчуваючи страх та невідворотність майбутнього покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, останній, являючись мешканцем міста Макіївка Донецької області, який на теперішній час знаходиться в окупації російськими військами, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України. Також, враховуючи особливу зухвалість вчиненого кримінального правопорушення підозрюваний перебуваючи на волі зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Поряд з цим, ще однією підставою вважати достатньою ймовірність покинути територію України ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності є відсутність у нього окрім м. Донецька будь-яких соціальних контактів, окрім зв`язків з військовослужбовцями Російської Федерації та окупаційною адміністрацією.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення правопорушення, інших можливих епізодів вчинення аналогічних злочинів, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжкого злочину підозрюваний, перебуваючи на волі, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам підозрюваного з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими він перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінального правопорушення.

Так, кримінальні правопорушення вчинені підозрюваним здійснювалося з невстановленим на даний час колом осіб, яким підозрюваний може повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали йому відомі у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного. Крім того з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків, потерпілого та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, адже відповідно до зібраних доказів підозрюваний не збирався завершувати свою злочинну діяльність. Крім цього, останній не має постійного місця роботи, а отже сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень.

На даний час існує наявність ризику, який обґрунтовується запровадженням відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» правового режиму воєнного стану в Україні.

Так, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в

пункті 8 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 як відповідний ризик має ураховуватися запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні.

Фактичні обставини злочину, інкримінованого підозрюваному свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

В разі застосування до ОСОБА_5 , більш м`яких запобіжних заходів таких як домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень, здійснення останнім впливу на свідків по справі з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по справі.

Саме запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний зможе перешкоджати встановленню істини у справі, продовжити злочинну діяльність, ухилятись від слідства та суду.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_5 в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, в органу досудового розслідування відсутні.

Тому просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Прокурори в судовому засіданні клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні в режимі відеозв`язку зазначив, що покладається на розсуд суду у вирішенні даного клопотання.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні в режимі відеозв`язку поклався на розсуд суду у вирішенні даного клопотання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000411 від 02.04.2022 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 1

ст. 436-2, ч. 1 ст. 438 КК України, щодо ОСОБА_5 , відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 04.04.2022 р. здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000411 від 02.04.2022 р. доручено слідчому відділу УСБ України в Івано-Франківській області (а.с.15-16).

14.06.2022 ОСОБА_5 в порядку і з підстав, передбачених ст.ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260, ч. 1

ст. 436-2, ч. 1 ст. 438 КК України (а.с.24-43).

Причетність, ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: матеріалами виконаного доручення Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України; протоколом допиту підозрюваного, який визнав свою участь в збройній агресії проти України під час воєнного стану; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду; вилученими речами та документами; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів доданих до клопотання, на даній стадії розслідування, є достатньою для того щоб прийти до висновку про обґрунтованість підозри.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного правопорушення.

Така позиція випливає також із практики Європейського суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Прокурором у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 . Таким чином дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

З огляду на встановлений факт обґрунтованості підозри, при визначенні виду запобіжного заходу, слідчий суддя вважає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою, як винятковий запобіжний захід, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Також як відповідний ризик, враховується запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні.

Таким чином враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він підозрюється, вважаю, що до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Слідчий суддя вважає, що в даному конкретному випадку відсутні підстави для визначення застави, оскільки її внесення у випадку визначення, та відповідно звільнення підозрюваної з під варти, не гарантуватиме належним чином виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, не зможе нівелювати наявні на даний час ризики та забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 12 серпня 2022 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду, а тримання під вартою підозрюваного здійснювати в у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України (вул. Дегтярівська, 13, м. Київ, 04050).

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.06.2022 р.

Слідчий суддя ОСОБА_10