Справа № 336/5464/22
провадження № 1-кс/336/755/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , ст.слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду клопотання ст.слідчого ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001582 від 16.10.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, розлученого, який працював майстром в ТОВ «Блоки плюс», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий 19.10.2022 р. звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 16 жовтня 2022 року в період часу з 18:30 до 19:05 годин, ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході раптово виниклого конфлікту словесної сварки на побутовому ґрунті з ОСОБА_7 , що супроводжувався нецензурною лайкою, внаслідок чого ОСОБА_6 , за допомогою предмету схожого на ніж, який утримував в правій руці, наніс декілька ударів ОСОБА_7 в область тулубу, тим самим спричинив тілесні ушкодження останньому, з якими в подальшому було госпіталізовано до КНП «Міська лікарня екстреної швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 , спричинив потерпілому ОСОБА_7 , згідно довідки КНП «Міська лікарня екстреної швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради наступні тілесні ушкодження: множинні колото-різані рани декількох ділянок тіла. Проникаюче поранення лівої половини грудної клітки. Поранення міжреберних судин. Колото-різане сліпе поранення передньої грудної стінки. Різана рана середньої третини лівого плеча. Різана рана 5 пальця правої кисті; бульозна емфізема легень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Дане кримінальне правопорушення було внесено 16.10.2022 р. до ЄРДР за № 0001582 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
17.10.2022 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Посилаючись на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить суд задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали та посилалися на наявність, передбачених ст.177 КПК України, ризиків.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, жодними доказами не підтверджені. Так, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працевлаштований, утримує малолітню дитину, жодним чином не може перешкодити кримінальному провадженню, не має наміру впливати на свідків чи потерпілого, як і переховуватись від органу досудового розслідування. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою, де власником житлового приміщення є мати обвинуваченого.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію адвоката. Зазначив, що не мав наміру спричинити тяжкі ушкодження брату, а лише захищався.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2022 року в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001582 ОСОБА_6 , 1981 року народження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

16.10.2022 р. о 21.00 год. ОСОБА_6 затримано у порядку ст.208 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може не законно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема поданими матеріалами підтверджується, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування вважати наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінально-караного діяння.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
При вирішенні питання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує також відомості про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, яке співпадає з його реєстрацією, працевлаштований, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Також, судом враховується і тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій з метою перешкодити встановленню істини у справі, чинити вплив на потерпілого чи свідків, які, зокрема, є близькими родичами ОСОБА_6 та заперечують проти його проживання разом з ними.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
При розгляді даного клопотання суд дійшов до висновку, що заявлені ризики втечі обвинуваченого, можливості незаконно впливу на потерпілого, свідків чи можливості перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, існують, що є підставою для задоволення клопотання.
Враховуючи викладене, дані про особу підозрюваного, з огляду на те, що судове провадження по справі ще не розпочато, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зважаючи на доведеність слідчим, прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів, які необхідно відраховувати з моменту його затримання, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 1ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України. Слідчий суддя, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та з урахуванням ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2022 рік щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2022 року складає 2481 грн., вважає за необхідне визначити заставу у вигляді шестидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ст.слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 21.00 год. 15 грудня 2022 року.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 , обов`язків, визначених КПК України.

Визначити ОСОБА_6 заставу у 60 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 148 860 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний р/р UA0001205, відкритий в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу ТУ ДСА України в Запорізькій області, , призначення платежу: застава підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження № 336/5464/22, пр.1-кс/336/755/2022, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , ст.слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1