Справа № 713/2260/19
Провадження №1-в/713/9/22
УХВАЛА
іменем України

07.04.2022 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарки судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця подання фахівця ІІ категорії Вижницького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_3 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянство України, з освітою повною загальною середньою, не одруженої, не працюючої, засудженої 29.01.2020 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу,

УСТАНОВИВ:

Фахівець ІІ категорії Вижницького РС №1 філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_3 звернувся в суд з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно ОСОБА_4 .

У поданні вказував, що 17.03.2020 року до Вижницького РС філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області надійшов та був прийнятий до виконання вирок Вижницького районного суду відносно засудженої ОСОБА_4 .

У зв`язку з невиконанням угоди ОСОБА_4 , 28.07.2020 року інспектором ОСОБА_5 надіслано листа до Кіцманської місцевої прокуратури про сприяння у вирішенні питання щодо виконання вироку суду.

Станом на 22.03.2022 року Вижницький РС №1 філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області не отримав від засудженої ОСОБА_4 документ, який би підтверджував факт сплати штрафу.

Інформації про причини невиконання вироку суду протягом понад два роки уповноважений орган з питань пробації не має, інформацією про місце перебування, а також про матеріальний стан чи інші обставини життя засудженої не володіє.

Посилаючись на ст.ст.537 ч.1 п.14, 539 ч.2 п.4 КПК України, ст.80 ч.1 п.1 КК України просив розглянути питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

У судове засідання фахівець ІІ категорії Вижницького РС №1 філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_3 не з`явився, в адресованій суду заяві просив подання розглядати за його відсутності, подання підтримує.

У судове засідання прокурор Вижницької окружної прокуратури та засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, належно повідомлені про місце, день та годину розгляду подання. Причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали, вважає, що подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно ОСОБА_4 необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 4 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

Судом установлено, що вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2020 року затверджено угоду про примирення, укладену 17.12.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000443 від 26.10.2019 року, між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 . Визнано винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 850,00 грн в дохід держави.

Вирок набрав законної сили 02.03.2020 року і цього ж дня направлений для виконання у Вижницький районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області.

20.05.2020 року старший інспектор Вижницького РС ОСОБА_5 відібрав пояснення у ОСОБА_4 про те, що штраф не сплатила у зв`язку з відсутністю роботи, зобов`язалася сплатити до 20.06.2020 року.

Листом №44/1/337-20 від 28.07.2020 року старший інспектор Вижницького РС ОСОБА_5 просив заступника керівника Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 посприяти у вирішенні питання щодо виконання вироку ОСОБА_4 .

Станом на 07.04.2022 року вирок засудженою ОСОБА_4 не виконаний.

Згідно довідки про судимість від 07.04.2022 року ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення не вчинила.

Статтею 152 КВК України визначено, що підставами звільнення від відбування покарання є, зокрема закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

У статті 80 КК України передбачено підстави звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, ч.3 ст.80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, погоджуючись з висновком про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.12.2015 року по справі №5-324кс15.

З досліджених у судовому засіданні доказів Судом установлено, що станом на 07.04.2022 року закінчився строк давності виконання обвинувального вироку Вижницького районного суду від 29.01.2020 року відносно ОСОБА_4 , який набрав законної сили 02.03.2020 року.

В матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України та наявні дані про те, що за період з 02.03.2020 року до 07.04.2022 року вона нового злочину не вчинила, а тому відсутні підстави вважати, що перебіг строку давності виконання обвинувального вироку зупинявся чи переривався.

Враховуючи вищенаведене Суд дійшов висновку, що подання фахівця ІІ категорії Вижницького РС №1 філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно засудженої ОСОБА_4 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.80 КК України, ст.152 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Подання фахівця ІІ категорії Вижницького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області ОСОБА_3 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку стосовно засудженої ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850,00 грн в дохід держави у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8