Провадження № 1-кс/742/491/22
Єдиний унікальний № 742/1606/22
У Х В А Л А
іменем України

22 липня 2022 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання дізнавача в кримінальному провадженні дізнавача сектору дізнання відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000050 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

установив:
18 липня 2022 року дізнавачем в кримінальному провадженні дізнавачем сектору дізнання відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 подано до суду клопотання, погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000050 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Своє клопотання дізнавач мотивує тим, що 21 червня 2022 року до Прилуцької окружної прокуратури надійшла заява від директора ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія» ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 з 31 грудня 2020 року не повертає орендований сідловий тягач RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відомості про даний внесено до ЄРДР за №0000050 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Допитаний в ході досудового розслідування директор ДП «СЕРВІС - АВТО» ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія» ОСОБА_7 дав показання, що придбизно на початку серпня 2020 року до нього звернувся ОСОБА_6 , мешканець смт Варва з проханням надати йому в оренду сідловий тягач з подальшим правом його викупу, оскільки йому відомо, що в товаристві здійснювався розпродаж техніки. 15 серпня 2020 року між ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія» та ОСОБА_6 укладено договір оренди майна з правом викупу, а саме орендованого сідлового тягача RENAULT MAGNUM, 2006 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . Вартість тягача оцінена в 7900 доларів США, з розподілом виплат 31 серпня 2020 року- 2000 доларів США, 30 вересня 2020 року 2000 доларів СШФ, 31 жовтня 2020 року 2000 доларів СШФ, 30 листопада 2020 року 1000 доларів США, 31 грудня 2020 року 900 доларів США, які ОСОБА_6 мав надати до каси підприємства у готівковій формі, або перераховувати на рахунок підприємства. Крім того підписано Акт прийому-передачі автомобіля та 15 серпня 2020 року ОСОБА_6 передав 500 доларів США в рахунок розрахунку першого внеску оренди, про що складено відповідну розписку. В подальшому ОСОБА_6 грошові кошти у встановлені терміни не перерахував, всіляко уникає спілкування та автомобіль підприємству не повернув.

15 липня 2022 року в ході досудового розслідування проведено огляд місця події, а саме оглянуто сідловий тягач RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: смт Варва, вул.Радянська, поблизу господарства за №18. На момент огляду встановлено, що кабіна авто зачинена, замикаючі пристрої не пошкоджені, до авто причеплено причіп зеленого кольору з маркуванням на бортах «25т», на лівій стороні причепа відсутнє одне колесо, яке знаходиться на відстані близько 2 метрів від причепу, сам автомобіль має пошкодження лобового скла, а саме тріщини з правої сторони та по центру скла, відсутні гайки кріплення колеса з правого боку ззаду. На момент огляду ОСОБА_6 був відсутній.

Постановою дізнавача РВП ГУНП в Чернігівській області від 15 липня 2022 року транспортний засіб RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що транспортний засіб, який вилучений під час огляду місця події, тобто є тимчасово вилученим майном, визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речового доказу, дізнавачем і подано до суду клопотання про накладення арешту на автомобіль.

В судовому засіданні дізнавач та прокурор підтримали заявлене клопотання про надання арешту на транспортний засіб, просили його задовольнити в повному обсязі.
ПредставникТОВ «Транспортно-експедиційна компанія» ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно та повернути підприємству належний на праві власності автомобіль, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях.

ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив факту заборгованості за договором оренди, пояснив, що не мав можливості погасити борг.

Слідчий суддя, заслухавши учасників провадження, вивчивши клопотання та докази на його обґрунтування, дійшов наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, на підставі наданих ініціатором клопотання матеріалів, повинен з`ясовувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що згідно Витягу з ЄРДР за №0000050 Прилуцькою окружною прокуратурою внесено відомості за заявою директора ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія» ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 з 31 грудня 2020 року не повертає орендований сідловий тягач RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії Договору оренди майна з правом викупу від 15 серпня 2022 року, між ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія» та ОСОБА_6 укладено договір оренди майна з правом викупу, а саме орендованого сідлового тягача RENAULT MAGNUM, 2006 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . Вартість тягача оцінена в 7900 доларів США, з розподілом виплат 31 серпня 2020 року- 2000 доларів США, 30 вересня 2020 року 2000 доларів СШФ, 31 жовтня 2020 року 2000 доларів СШФ, 30 листопада 2020 року 1000 доларів США, 31 грудня 2020 року 900 доларів США.

Відповідно до копії Акту прийняття-передачі основних засобів водієм від 15 серпня 2020 року, ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія» передав в експлуатацію сідловий тягач RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 .

Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником сідлового тягача RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «Транспортно-експедиційна компанія».

15 липня 2022 року в ході досудового розслідування проведено огляд місця події, а саме оглянуто сідловий тягач RENAULT MAGNUM, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: смт Варва, вул.Радянська, поблизу господарства за №18. На момент огляду встановлено, що кабіна авто зачинена, замикаючі пристрої не пошкоджені, до авто причеплено причіп зеленого кольору з маркуванням на бортах «25т», на лівій стороні причепа відсутнє одне колесо, яке знаходиться на відстані близько 2 метрів від причепу, сам автомобіль має пошкодження лобового скла, а саме тріщини з правої сторони та по центру скла, відсутні гайки кріплення колеса з правого боку ззаду.

На момент огляду ОСОБА_6 був відсутній.

Як вбачається з протоколу огляду та підтверджено в судовому засіданні дізнавачем, автомобіль не вилучений, находиться в смт Варва, оскільки має незадовільний технічний стан. Не можливо транспортувати.

Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб..
Відповідно до норм ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в даному випадку може мати місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. Однак, накладення арешту на даний транспортний засіб є неспівмірним із завданнями кримінального провадження з огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення.
Дізнавачем не надано переконливого обґрунтування необхідності накладення такого арешту. Збереження речових доказів не є необхідною умовою проведення досудового розслідування у даному провадженні.
З урахуванням вартості транспортного засобу, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для володільця майна та власників майна, у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання дізнавача в кримінальному провадженні дізнавача сектору дізнання відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000050 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України відмовити в повному обсязі.

Копію ухвали негайно вручити дізнавачу, прокурору, представнику власника майна та володільцю.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Наталія ФЕТІСОВА