Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

17 травня 2022 року головуючий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши питання доцільності продовження строків тримання під вартою, під час здійснення судом присяжних розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001583 внесеному до ЄРДР 09.07.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до затримання працюючого лікарем з ультразвукової діагностики КНП ВСР «Володарська лікарня», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

представник потерпілої ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області судом присяжних здійснюється розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2022 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.08.2022 року включно.
До вказаного строку судовий розгляд кримінального провадження не вбачається завершити з об`єктивних причин, дотримуючись вимог частини 3 статті 331 КПК України, суд, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, ризики передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 підтримав думку прокурора.
Обвинувачений заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що ризики на які посилається прокурор відсутні. Він є стабільно психічною людиною, це підтверджується його поведінкою під час перебування в СІЗО. Має професію лікаря. вважає, що є інші, більш мякі запобіжні заходи, в тому числі з носінням браслету. Країна закрита, бігти йому немає куди, на його Батьківщині війна. Вказує на свою невинуватість. Що стосується вироку Володарського суду, то він не набрав чинності, оскаржується в апеляції. Повідомляє про проблеми з фінансуванням для утримання і харчування в СІЗО.
Захисник ОСОБА_7 підтримав думку свого підзахисного. Щодо вироку Володарського суду, то зазначив, що вирок набрав законної сили, оскільки апеляційна скарга не подавалася.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, головуючий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.
Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дані про його особу, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, головуючий суддя дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.
В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Також, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, головуючий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи, що ризики та обставини, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не змінилися і на даній стадії процесу продовжують існувати, а тому головуючий суддя вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 винятковий вид запобіжного заходу тримання під вартою.
Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на теперішній час не встановлено.
Посилання обвинуваченого на його психічну стабільність, професію лікаря, те що йому немає куди бігти та проблеми, на його думку, з фінансуванням для утримання і харчування в СІЗО, не є підставою для зміни запобіжного заходу та не свідчить про відсутність ризиків.
Будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 318, 331 КПК України, головуючий суддя,
П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 15 жовтня 2022 року включно.
Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1