Справа № 756/1766/22
Номер провадження № 1-кс/756/416/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому в залі судових засідань № Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 30.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006080, про продовження застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Петровське, Луганської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України,

УСТАНОВИВ:
03.02.2022 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 30.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006080, про продовження застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 , займаючи посаду лікаря-акушера-гінеколога вищої кваліфікаційної категорії ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», маючи усі наявні умови та можливості для проведення спостереження за вагітною ОСОБА_6 та її плодом, володіючи достатнім кваліфікаційним рівнем, будучи черговим відповідальним лікарем 21.05.2020, у період часу з 16:59 год. до 18:16 год. перебуваючи в приміщенні ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», який розташовано за адресою, м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 56, під час ведення пологів ОСОБА_6 , при наявності пізніх (як відповідь на гіпоксію плоду) довготривалих децелерацій, о 17:01 год., 17:09 год., 17:13 год., 17:19 год., при наявності високих частих осциляцій з амплітудою варіабельності серцевого ритму плоду більш 25 ударів за хвилину та поступовим зниженням базального ритму, які свідчили про страждання плоду, при наявності на приборі автоматичного відображення «позначка тривога», що підтверджувалось даними КТГ-моніторингу та які чітко вказували на наявність страждання плоду, що потребувало активних дій з його боку, як чергового відповідального лікаря, з метою перегляду подальшої тактики ведення пологів - проведення кесаревого розтину, порушуючи вимоги ст. ст. 6, 58, 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-ХІІ від 19.11.1992, клінічного протоколу з акушерської допомоги «Дистрес плода при вагітності під час пологів», затвердженого наказом МОЗ України від 27.12.2006 №900, локального протоколу «Дистрес плода М-АВ-ЛП-05» редакція 2 акушерського відділення ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», затвердженого Генеральним директором ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» від 13.05.2019, п. п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.24 Посадової інструкції лікаря-акушера-гінеколога акушерського відділення ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» ОСОБА_4 , затвердженої Генеральним директором ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» ОСОБА_7 від 01.10.2019, п. 3 Розділу професіонали в галузі лікувальної справи Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників ВИПУСК 78 Охорона здоров`я затвердженої наказом МОЗ України №117 від 29.03.2002, п. 4, 5, 6 Положення про відповідального лікаря Додатку 1 затвердженого Наказом з основної діяльності «Про затвердження та введення в дію «Положення про відповідального чергового лікаря» від 01.10.2019 №66 Генерального директора ОСОБА_7 , неналежно виконав свої професійні обов`язки через недбале до них ставлення, а саме: не здійснив правильну оцінку даних КТГ-моніторингу, з подальшим переглядом тактики ведення пологів шляхом термінового проведення кесаревого розтину; не забезпечив безперервного проведення КТГ-моніторингу; не здійснив ретельного належного динамічного спостереження за вагітною ОСОБА_6 та станом плода; несвоєчасно (із запізненням приблизно на 1 годину) прийняв рішення про проведення операції кесаревого розтину, що саме і обумовило народження ОСОБА_8 у тому стані, який обумовив розвиток незворотних змін в центральній нервовій системі (гіпоксично-ішемічне ураження головного мозку) та, як наслідок, в подальшому - дифузної кістозної лейкомаляції з ламінарним некрозом та декортизацією незворотне важке органічне ураження центральної нервової системи (що і стало причиною смерті), що потребує лише надання паліативної допомоги.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Прокурор посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_4 , переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також неможливість закінчення досудового розслідування протягом строку визначеного запобіжного заходу ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим у клопотанні прокурор просить продовжити застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, задля можливості закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні 09.03.2022.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор, на виконання вимог ст. 194 КПК України, в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 , посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, на думку прокурора, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 був обраний депутатом Первомайської міської ради Луганської області на чергових місцевих виборах 31.10.2010, які включено до меж та переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, що затверджені Указом Президента України від 07.02.2019 за № 32. Тобто, підозрюваний ОСОБА_4 може покинути підконтрольну території України з метою уникнення відповідальності за кримінальне правопорушення у якому останній підозрюється.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків є те, що обвинуваченому відомо місце проживання вказаних осіб. Крім того, більшість із свідків є співробітниками ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», а тому підозрюваний шляхом погрози, підкупу, вмовлянь може схиляти потерпілих та свідків до дачі неправдивих показань, взагалі відмови від участі у кримінальному провадженні.

Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ураховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даного кримінального правопорушення, винятковий характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно його підзахисного, мотивуючи це тим, що підозра є необґрунтованою. Крім того, зазначив, що вказані ризики не підтверджуються жодним документами та протягом всього часу, що триває досудове розслідування ОСОБА_4 жодного разу не порушував покладені на нього обов`язки та співпрацював зі слідством, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника та повідомив, що не вів пологи указаної жінки, був лише черговим лікарем, а тому вважає підозру не обґрунтованою. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що ризики є необґрунтованими та показав, що протягом всього часу співпрацював зі слідством, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя установив наступні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 30.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006080, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

09.12.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, у рамках зазначеного кримінального провадження та 14.12.2021 слідчим суддею Оболонського окружного суду міста Києва обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів, а строк досудового розслідування продовжено до 09.03.2022.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

- заява ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення з якого видно, що між нею та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено Договір про надання медичної допомоги та проведення подальших пологів;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 25.01.2021 з якого видно, що під час проведення пологів працівниками ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було допущено недбалість, яка виразилась у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, які спричинили смерть ОСОБА_8 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.11.2021, яка працює в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», з якого видно, що остання повідомила про обов`язки робітників;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 23.12.2021, яка працює в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», з якого видно, що остання повідомила про проведений консиліум відносно ОСОБА_6 ;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 09.11.2021, яка працює в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», з якого видно, що остання була присутня при веденні пологів ОСОБА_6 ;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 11.11.2021, з якого видно, що остання повідомила про розподіл обов`язків під час пологів;

- висновок експерта за № 031-41-2021 від 10.06.2021;

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час вивчення судом наданих на підтвердження обґрунтованості підозри доказів, було установлено, що ці докази вказують на те, що ОСОБА_4 міг учинити дії, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, і є достатніми лише для вирішення питання про застосування заходів із забезпечення кримінального провадження, тобто на рівні вимог п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, слід урахувати, що стороною захисту в судовому засіданні також надано зібрані докази та наведено свою оцінку зібраних доказів органом досудового розслідування, які вказують, щонайменше наразі, наявні певні розбіжності, які орган досудового розслідування має усунути, зокрема і щодо експертизи, якою саме визначено допущені порушення ОСОБА_4 під час надання медичної допомоги. Однак у силу стадії кримінального провадження, оцінені слідчим суддею, як судом, визначеним для розгляду певного питання продовження застосування запобіжного заходу, ці розбіжності не можуть бути усунені.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно зі ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з пояснень прокурора в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, а саме можливість ОСОБА_4 , переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, обставини, які суд уважає доведеними в якості обґрунтованості підозри, беручи до уваги пояснення підозрюваного, захисника, а також особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. На ці обставини вказує зміст повідомлення про підозру.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризиків передбачених пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування чи суду, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, вказані обставини суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як лише додаткові відомості.

Крім того, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком. Бо суд зауважує, що в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Ризик щодо перешкоджанню кримінального провадження іншим чином, на думку суду, може полягати лише в діях, які не охоплені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але прокурором такі дії навіть не були неведені в судому засіданні для їх оцінки.

Оскільки суд погодився з тим, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тож суд погоджується з існуванням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, як то продовження застосування певного запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 178 КПК України суд, оцінюючи клопотання слідчого, ураховує також тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за вчинення нетяжкого злочину, вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів, особистість підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, як і той факт, що останній має постійне місце проживання та роботи. Отже, на думку суду, ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, і судом не було здобуто відомостей про погану репутацію підозрюваного.

Тобто суд приходить до висновку, що встановлений у судовому засіданні ризик повністю обґрунтовує запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, про продовження застосування якого просить прокурор у клопотанні, а тому суд уважає, що цілком обґрунтованим, та відповідним особі підозрюваного, а також меті запобіжного заходу є доцільність продовження покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 33 дні, а саме: не відлучатися із Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду відповідно до стадії кримінального провадження; утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими в межах наведеного кримінального провадження щодо обставин кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, відповідно до стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Оскільки сам запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є безстроковим, тобто із моменту застосування та в межах строків кримінального провадження, та не потребує продовження, на відмінність від обов`язків, які покладаються на підозрюваного чи обвинуваченого.

На думку суду, саме наведений запобіжний захід є достатнім та дієвим, ураховуючи рівень доведеності обґрунтованості підозри, як і наявні в матеріалах справи суперечності, а наведені особистісні та характеризуючі відомості ОСОБА_4 значно знижують, у поєднанні із покладеними обов`язками, вірогідність вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжником якого є визначений судом запобіжний захід.

Ураховуючи наведене, клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 30.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006080, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-179, 186, 193-197, 199, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 30.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006080, про продовження застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України задовольнити частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слідчого, прокурора чи суду, відповідно до стадії кримінального провадження № 0006080, за першою вимогою, а також продовжити строк дії покладених на нього обов`язків, а саме:

- не відлучатися із Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду відповідно до стадії кримінального провадження;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими в межах наведеного кримінального провадження щодо обставин кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, відповідно до стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала діє до 09 березня 2022 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1