Провадження № 1-кс/686/7860/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 19 серпня 2022 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000170 від 08.07.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України,

встановив:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 19 серпня 2022 року про відмову у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

У поданій скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 19 серпня 2022 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000170 від 08.07.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

В судове ОСОБА_4 не з`явився, у матеріалах скарги міститься клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Водночас, слідчий надіслав на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000170.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження №0000170 від 08.07.2022, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя установив, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000170 від 08.07.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

ОСОБА_3 у межах даного кримінального провадження звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому із клопотанням, датованим 13.08.2022 про залучення його в якості потерпілого.

Указане клопотання слідчий отримав 16.08.2022.

Постановою старшого слідчого старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_5 від 19 серпня 2022 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000170 з підстав відсутності у кримінальному провадженні будь-яких доказів, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення завдано майнової чи моральної шкоди.

Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

На підставі п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Окрім цього, згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 307 КПК України передбачено вичерпний перелік процесуальних рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а саме: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у Справа № 439/397/17, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними.

У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість, поняття «потерпілий» визначено кримінально-процесуальним законодавством.

Так, ч. 1 ст. 55 КПК встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий» у кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У ч. 2 ст. 55 КПК визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

На відміну від цього у кримінально-правовому розумінні особа стає потерпілою вже з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Разом з тим, ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відмовляючи у оскаржуваній постанові у визнанні ОСОБА_3 потерпілим,слідчий послався на те, що відсутні будь-які відомості (докази), які б свідчили про те, що вказаним можливим кримінальним правопорушенням останньому було завдано шкоди.

І досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження іншого не доводять. Досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000170 від 08.07.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України здійснюється протягом біль ніж двох місяців.

Предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є перевищення службових повноважень працівниками правоохоронного органу, які за твердженням ОСОБА_3 незаконно проникли до його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , провели огляд прибудинкової території.

Зазначення ОСОБА_3 у скарзі та клопотанні про протиправні дії працівників поліції, за наведених обставин не може слугувати очевидними і достатніми підставами того, що йому завдано можливим кримінальним правопорушенням шкоди за відсутності інших доказів, зібраних під час досудового розслідування.

Інших доказів на підтвердження такої шкоди ОСОБА_3 не надав, відсутні ознаками завдання такої шкоди і в досліджених матеріалах кримінального провадження.

Під час розгляду скарги відомостей про заподіяння шкоди також не здобуто.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин , слідчий суддя дійшов висновку, що постанова від 19 серпня2022 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є законною, та по суті правильною, що відповідає вимогам ст.ст.40, 55, 110, 220 КПК України.

Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження №0000170.

А тому підстав для задоволення поданої скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому від 19 серпня 2022 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000170 від 08.07.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя