1Справа № 335/8909/21 1-в/335/7/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя подання начальника Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 13.08.2020 року вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Начальник Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про звільнення від призначеного покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , вказуючи, що під час відбування покарання останній порядок та умови відбування покарання з випробуванням не порушував, для проведення реєстрації з`являвся своєчасно, за місцем проживання скарг від сусідів не надходило, приймав участь у заходах запланованих в індивідуальному плані роботи, до адміністративної відповідальності не притягувався, нового кримінального правопорушення не вчиняв.

Представник Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки строки виконання вироку на теперішній час спливли.

Прокурор у судовому засіданні просила у задоволенні подання відмовити, оскільки на даний час ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

ОСОБА_5 у судовому засіданні просив подання органу пробації задовольнити.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню на підставі наступного.

Із матеріалів особової справи та подання органу пробації, судом встановлено, що іспитовий строк визначений ОСОБА_5 вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року, закінчився 13.08.2021 року. За час іспитового строку ОСОБА_5 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, протягом визначеного судом іспитового строку порядок та умови відбування покарання з випробуванням не порушував, приймав участь у заходах, запланованих в індивідуальному плані роботи, характеризується задовільно, громадський порядок не порушував.

Суд врахував, позицію прокурора, щодо наявності підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Однак станом на час розгляду подання відомості про притягнення ОСОБА_5 , відповідно до ст. 17 КПК України, до кримінальної відповідальності за цим фактом відсутні, а отже і підстави для відмови у задоволенні подання органу пробації.

Приймаючи таке рішення суд виходив з того, що зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України, через використання словосполучень «не вчинить нового злочину» та «виконає покладені на нього обов`язки», випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання, згідно з цими статтями кримінального закону, є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 КПК вважається невинуватою.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють презумпцію невинуватості як один із основоположних принципів кримінального провадження.

Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зокрема, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини(ухвалена і проголошена резолюцією ГА ООН № 217 A (III) від 10.12.1948 року) зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакта про громадянські і політичні права (прийнятий 16.12.1966 року ГА ООН, резолюція А/RES/2200 А (XXI)) кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

Згідно із п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950) «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.12.1988 року у справі «Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain), заява № 10590/83, п.77, конкретизував, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Також у рішенні 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» (Fatullaeyev v. Azerbaijan), заява № 40984/07, п. 159-161, зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку.

Подібний підхід до застосування принципу презумпції невинуватості кореспондується із висновком Конституційного Суду України, наданим у рішенні від 27.10.1999 року № 9-рп/99, згідно з яким кримінальна відповідальність передбачає офіційну оцінку відповідними державними органами поведінки особи як злочинної. Підставою кримінальної відповідальності є наявність у діяннях особи складу злочину, передбаченого кримінальним законом. Це форма реалізації державою правоохоронних норм, яка в кінцевому підсумку, як правило, полягає в застосуванні до особи, що вчинила злочин, конкретних кримінально-правових заходів примусового характеру через обвинувальний вирок суду. Тому сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність.

З огляду на чинний в Україні принцип презумпції невинуватості, враховуючи той факт, що іспитовий строк визначений вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя закінчився 13.08.2021 року, факт ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання не був встановлений обвинувальним вироком суду, засуджений нового злочину не скоїв, обов`язки покладені на нього вироком суду виконував належним чином, суд доходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, ч. 1 ст. 75 КК України, ст. 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Вознесенівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік - у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1