Справа № 947/7252/22
Провадження № 1-кс/947/3041/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Приморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000172 від 11.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Фонтанської сільської ради, діє організована злочинна група, з числа депутатів та посадових осіб сільради, їх кураторів з бізнесу, депутатів ІНФОРМАЦІЯ_1 , які в супереч інтересів держави, зловживаючи службовим становищем, з метою незаконного збагачення, здійснюють блокування роботи апарату виконкому сільської ради по важливим для ОТГ соціальним та інфраструктурним питанням, та розкрадання бюджетних коштів через підконтрольне їм управління капітального будівництва.
З обставин викладених у клопотанні вбачається, що 22.03.2022, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході проведення якого, було виявлено та вилучено майно, перелік якого міститься у клопотанні.
Враховуючи, що вказані документи, є об`єктом протиправних дій та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою слідчого від 22.03.2021 зазначене тимчасового вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000172 від 11.03.2022.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання про розгляд клопотання за її відсутності.
Від представника власника майна надійшли письмові заперечення відповідно до яких, остання просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки відсутні докази причетності вилученого майна до вчинених кримінальних правопорушень. Печатки підприємства, лікаря та медичної установи стосуються залучення лікарів на постійній основі для проходження огляду працівників морського персоналу у великій кількості, інші документи за своїм змістом підтверджують відсутність будь-яких ризиків та виключають можливу причетність до скоєння злочину, а і відповідно необхідність накладення арешту.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Натомість з поданого клопотання вбачається, що прокурором формально, виклавши фактичні обставини ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій, одним реченням було зазначено відповідну мету та завдання арешту майна, яке на думку прокурора, являється в достатній мірі обґрунтованим для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Між тим, по суті, таке посилання слідчого являється нічим іншим, як формальним цитуванням положень КПК України в частині, яка регламентує вирішення питання накладення арешту майна.

Також в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження факту відношення вилученого майна до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 364КК України, а наявні в матеріалах клопотання документи викликають сумніви у слідчого судді.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Приморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000172 від 11.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1