Справа № 489/7962/21
Провадження № 1-кп/489/605/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

25 березня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0001471 від 22.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу,

з участю прокурора ОСОБА_4 (дистанційно), обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно),

встановив:

У провадженні Ленінського районного суду міста Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001471 від 22.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, які існували при застосуванні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, має не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного злочину, а також не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання. Крім того, менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, від обвинуваченого ОСОБА_3 надійшло клопотання про зміну обраного запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він бажає вступити на службу до Збройних сил України для захисту від російської агресії.

Прокурор підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, зазначивши на тому, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений заперечив проти клопотання прокурора, вважаючи його безпідставним, а також підтримав подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу. При цьому зазначив, що на даний час немає військового квитка, службу в збройних силах не проходив, перебував на військовому обліку в АР Крим, однак бажає вступити до лав територіальної оборони з метою захисту держави від російської агресії. Також зазначив, що не має наміру переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, до затримання проживав без реєстрації у свого знайомого протягом кількох місяців.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявлене обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу, суд приймає до уваги ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, його особу, а саме: не має постійного місця проживання, оскільки нетривалий час до затримання проживав у знайомого без реєстрації, також не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, та, маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності, а також не має міцних соціальних зв`язків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованої підозри.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що на даний час не відпали підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики щодо можливості ухилення обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень через тяжкість обвинувачення, відсутність у нього постійного місця роботи, тобто законних джерел доходу, постійного місця проживання, та міцних соціальних зв`язків, а також наявність не знятої та непогашеної судимості за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, за які він відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого щодо необхідності зміни йому запобіжного заходу на більш м`який через те, що він бажає вступити до лав територіальної оборони з метою захисту держави у війні з російською федерацією, не є тими підставами, що безумовно зменшують описані вище та враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу ризики. При цьому запобігти вказаним ризикам, виходячи з особи обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, не працює та не має стабільного джерела доходу, а також постійного місця проживання, неможливо. У зв`язку з цим, застосування більш м`якого запобіжного заходу, за обставин даної справи, може не забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, суд зазначає, що обвинуваченим не надано доказів, що він є військовозобов`язаним та перебуває на відповідному обліку, також він не має навичок користування зброєю, у зв`язку з чим відсутні достатні підстави вважати, що він може бути прийнятий на службу до лав територіальної оборони та бути корисним для захисту держави від збройної агресії.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Крім того, суд бере до уваги, що в чинній редакції КПК України, розміщеній на офіційному сайті Верховної Ради України, відсутні положення, які б визначали та регулювали спеціальний порядок звільнення особи, яка тримається під вартою, з метою її участі у захисті держави в умовах воєнного стану.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення визначеної слідчим суддею суми застави та відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 23.05.2022 включно з можливістю внесення застави в сумі 87560 (вісімдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Головуючий суддя ОСОБА_1