Справа № 308/4640/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000426 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 квітня 2022 року за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця за національністю, громадянина України, з незакінченою середньою-спеціальною освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вдівця (зі слів), на утриманні двоє неповнолітніх дітей (зі слів), раніше судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

встановив:

15 квітня 2022 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, в межах строку досудового розслідування, на 60 (шістдесят) діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Однак, не зважаючи на викладене, 14 квітня 2022 року близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 усвідомлюючи що діє в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи і збагачення за рахунок викраденого чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов до підсобного приміщення за адресою АДРЕСА_2 , звідки здійснив крадіжку велосипеда, червоного кольору, марки «Kalkhoff», після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний із проникненням в інше приміщення, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.14.04.2022 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, українець за національністю, громадянин України, з незакінченою середньо-спеціальною освітою, зі слів раніше судимий, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.12.2013 року в справі № 308/15173/13-к за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.89 судимість не погашена.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованому ОСОБА_5 злочину, на думку сторони обвинувачення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол прийняття заяви від 14.04.2022, протоколом огляду місця події від 14.04.2022., протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 31.03.2022, протоколом затримання від 14.04.2022, повідомленням про підозру ОСОБА_5 , протоколом допиту потерпілого, та іншими матеріалами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, на думку органу досудового розслідування, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засідання прокурор та слідчий клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, просили таке задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, який просить замінити на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів контролю. Також зазначив, що його підзахисний має постійне місце поживання, не має наміру перешкоджати проведенню слідчих дій. Вважає, що прокурор не довів, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на його думку не доведено, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію захисника та просив суд у задоволенні клопотання відмовити, розкаявся у вчиненому.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого.

Орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , яке обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, ризиків, визначених ст.177 КПК України, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши додані в обґрунтування клопотання докази, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій, зокрема наявності достатніх доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років;

- знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий.
Оцінивши вагомість наявних в органу досудового розслідування доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, у сукупності з тяжкістю покарання, що може бути призначене за такого роду правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

У судовому засіданні з розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31). У справі «Штегмюллер проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними, а в справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний кодекс України також покладає вказаний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд врахував наявність ризиків, передбачених пунктами ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеризуючі особу підозрюваного дані, а саме: наявність дітей на утриманні, наявність постійного місця проживання.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що у клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слід відмовити. Разом з тим, суд вбачає достатнім обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю та з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

В задоволенні клопотання про тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

-носити електронний засіб контролю;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

-прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

-утриматись від спілкування з потерпілим та свідками.

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі наявності.
Строк дії ухвали про перебування під домашнім арештом - до 13 червня 2022 року включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Ужгородський РУП ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали для виконанням передати до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області та вручити прокурору, підозрюваному, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 19 квітня 2022 року о 10 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1