Справа № 128/1549/18
Провадження №11-кп/801/654/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 29.06.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
в с т а н о в и в:

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000110 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.06.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Ухвалою Вінницького міського суду від 08.06.2022 року запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, з 08 червня 2022 року до 23.59 години 06 серпня 2022 року.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2022 про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а відносно ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем проживання в АДРЕСА_1

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом всупереч вимогам п.1 ч.1 ст.178 КПК України при вирішення питання про продовження запобіжного заходу неналежним чином оцінено в сукупності всі обставини справи, ризики, які вказані стороною обвинувачення в клопотанні належним чином не підтверджені і не доведені у судовому засіданні.
Судом при прийнятті рішення неправильно оцінено в сукупності всі дані щодо особи обвинуваченого, в тому числі міцність соціальних звязків.
Захисник звертає увагу на те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 є місце реєстрації та проживання, він неофіційно працював за цивільно-правовими угодами, перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 .
Судом при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виконано обовязок розгляду можливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу суду залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , який просив відносно ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем проживання в АДРЕСА_1 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000110 від 29.06.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.3 ст. 307 КК України, судове слідство , а саме з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами на даний час не завершене, зокрема, не допитані свідки сторони захисту, крім того, судом враховано, що об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, у тому числі за станом здоров`я, суду надано не було та дійшов висновку, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків кримінального провадження.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, зареєстроване місце проживання за адресою: в АДРЕСА_1 суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки судом перевірено вказані обставини та надано належну оцінку в сукупності з іншими .
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення , проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд продовжив відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2022 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4