Справа № 178/245/21
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2022 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000480 від 14 грудня 2020 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Затишне Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, українця, громадянина України, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

за участю сторін кримінального

провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 13 грудня 2020 року, приблизно, о 13 годині 00 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись в приміщенні квартири, де проживає ОСОБА_6 , зателефонувала ОСОБА_7 , яка відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №28 від 26.01.2021 року не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, та запропонувала останньому вчинити таємне викрадення майна, а саме: телевізора чорного кольору «Samsung CK-14RIVR», пральної машинки «Saturn ST WM7615», білого кольору, які належать ОСОБА_6 , та знаходились в приміщенні його квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_3 погодився. Після чого, 13 грудня 2020 року близько 13 год. 10 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу, прийшов до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де вже перебувала ОСОБА_7 , яка не є суб`єктом злочину, та, впевнившись, що власник домоволодіння відсутній та за їх діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, таємно, викрав телевізор чорного кольору «Samsung CK-14RIVR», вартістю 583 грн, пральну машинку «Saturn ST WM7615», білого кольору, вартістю 1093 грн. У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , з викраденими речами з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ними на власний розсуд, а саме перенесли вказані телевізор та пральну машинку до квартири, де вони проживають, а саме: АДРЕСА_1 , тим самим спричинивши потерпілому матеріальний збиток у розмірі 1676 грн.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав, підтвердивши обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення; щиро кається.

Крім показань обвинуваченого, його вина підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом огляду місця події від 14.12.2020 року, згідно якого оглянуто приміщення квартири за адресою АДРЕСА_2 з фототаблицею (а.к.п. 44-49);

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 14.12.2020 року (а.к.п. 51-52);

-протоколом огляду місця події від 14.12.2020 року, згідно якого оглянуто відкриту ділянку подвір`я за адресою АДРЕСА_3 з фототаблицею (а.к.п. 54-62);

-постановою про визнання речовими доказами від 14.12.2020 року, телевізора чорного кольору «SAMSUNG CK -14RVR» та пральної машинки білого кольору «Saturn ST WM 7615» (а.к.п. 63);

-висновком експерта судово-товарозначої експертизи № 4184 вд 17.12.2020 року, згідно якого, ринкова вартість телевізора чорного кольору «SAMSUNG CK -14RVR» - 583,33 грн., пральної машинки білого кольору «Saturn ST WM 7615» - 1093,48 грн. (а.к.п 79-83);

-інформацією з КП «КНП «Центральна лікарня» Криничанської селищної ради», згідно якої ОСОБА_3 з 1990 року по 10.01.2018 року перебував у реєстрі психіатричних хворих з діагнозом : легка розумова відсталість з дитинства; має ІІІ групу інвалідності по даному захворюванню (а.к.п - 109);

-протоколами проведення слідчого експерименту від 16.01.2021 року (а.к.п. 143-149) ;

-висновком судово-психатричного експерта № 29 від 26.01.2021 року, згідно якого за своїм психічним станом іспитовий ОСОБА_3 не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними; у разі засудження потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в місці відбування покарання (а.к.п. 153-155).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до cт.20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Зі змісту висновка судово-психатричного експерта № 29 від 26.01.2021 року, іспитовий ОСОБА_3 не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними; у разі засудження потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в місці відбування покарання.

Наявний у ОСОБА_3 ступінь розумової відсталості є таким, що позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння. ОСОБА_3 під дію ч.2, ч.3 ст. 19 КК України не підпадає, а підпадає під дію ст. 20 КК України. ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Отже, наявний у ОСОБА_3 , на час скоєння злочину, ступінь розумової відсталості, є не настільки вираженим, обмежував, але не позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»).

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричного експерта № 29 від 26.01.2021, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вказане кореспондується з вимогами ч.2 ст.504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи характеристику обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за ст.12 КК України відносяться до категорії не тяжких злочинів, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає можливим визначити покарання обвинуваченому у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, з подальшим звільненням від відбування цього покарання на підставі ст.75,76 КК України, та із застосуванням відповідно до ч.2 ст.20, п.1 ч.1 ст.94 КК України, відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем мешкання обвинуваченого.

У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

При цьому суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання, призначивши іспитовий строк терміном 1 рік. У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

На підставі ч.2 ст.20 КК України, п.1ч.1 ст.94 КК України, ст.96 КК України застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Зняти арешт з майна, а саме : телевізора «SAMSUNG CK -14RVR» та пральної машинки «Saturn ST WM 7615», накладений ухвалою слідчого судді від 17.12.2020 року.

Речові докази по кримінальному провадженню: телевізор чорного кольору «SAMSUNG CK -14RVR» та пральну машинку білого кольору «Saturn ST WM 7615» - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1