У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000008 від 30.03.2021 старшого слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чортків, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, військовослужбовця ЗСУ, раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 410 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням з Прокурором у кримінальному провадженні прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 30.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 410 КК України про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання мотивує тим, що військовослужбовець ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він у невстановлений слідством час, місці та спосіб, придбав автомат системи Калашникова, моделі АКС - 74, калібру 5,45x39 мм, дві гранати РГД-5, два предмети, схожі на пістолети Глок-17, чотирнадцять предметів, схожих на гранати, двадцять два предмети, схожі на штик-ножі, які носив та зберігав до моменту збуту.
Надалі він же, близько 18 год. 02 хв. 19.07.2021, знаходячись на АЗС «Мотто», яка розташована за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Данила Галицького 100, перебуваючи в автомобілі «Деу Матіз» державний номерний знак НОМЕР_1 збув ОСОБА_7 бойову автоматичну нарізну вогнепальну зброю, автомат системи Калашникова, моделі АКС - 74, калібру 5,45x39 мм за грошові кошти в сумі 28500 (двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень.
В подальшому, близько 17 год. 30 хв. 02.08.2021, ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку № 81 по вул. Ярослава Мудрого в м. Мукачево, знаходячись в своєму автомобілі «Деу Матіз» державний номерний знак НОМЕР_1 , збув ОСОБА_7 дві гранати РГД-5 в розібраному стані (два бойові корпуси гранати РГД-5 та два підривники УЗРГМ) за грошові кошти в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Крім того, ОСОБА_4 близько 22 год. 00 хв. 30.08.2021 знаходячись на задній автостоянці АЗС «ПРО», що розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Лавківська 1Ж, знаходячись в своєму автомобілі, «Деу Матіз» державний номерний знак НОМЕР_1 збув ОСОБА_7 два предмети, схожі на пістолети Глок-17 за грошові кошти в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) Євро за кожен пістолет, чотирнадцять предметів, схожих на гранати за грошові кошти в розмірі 100 (сто) Євро кожна, двадцять два предмети, схожі на штик-ножі за грошові кошти в розмірі 700 (сімсот) гривень кожний.
30.08.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КГЖ України.
31.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновком балістичної експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/107- 21/6655-БЛ від 05.08.2021, висновком вибухотехнічної експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/107-21/7253-ВТХ від 30.08.2021, висновком експертизи холодної зброї №СЕ-19/107-21/8350-Х3 від 18.10.2021, висновком балістичної експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/107-21/8348-БЛ від 19.10.2021, висновком балістичної експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/107-21/8347-БЛ від 08.11.2021, висновком вибухотехнічної експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/107-21/8326-ВТХ від 09.11.2021, висновком вибухотехнічної експертизи Закарпатського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/107-21/8327-ВТХ від 10.11.2021 та іншими матеріалами досудового розслідування.
Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 від 01.09.2021 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 181600 гривень, яку не внесено, та який 22.10.2021 продовжено строком до 28.11.2021 та зменшено розмір застави до 136200 грн, та в подальшому продовжено 23.11.2021 до 20.01.2022 включно і зменшено розмір застави до 90800 грн.
18.10.2021 постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000008 від 30.03.2021 продовжено до 3 місяців, тобто до 30.11.2021.
В подальшому, за клопотанням сторони обвинувачення, 23.11.2021 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000008 від 30.03.2021 до п`яти місяців, тобто до 30.01.2022.
Слідчий зазначає, що 20.01.2022 закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_4 , однак завершити досудове розслідування до закінчення даного строку неможливо внаслідок особливої складності провадження та необхідності проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, а саме:
-отримати висновки трьох судових товарознавчих експертиз військового майна, техніки призначених 17.12.2021 відповідно;
-забезпечити проведення службового розслідування за фактом проведення інвентаризації складів РАО військової частини НОМЕР_2 , з метою встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню злочину, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України, долучити результати службового розслідування до матеріалів кримінального провадження;
-встановити причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб та надати їхнім діям належну правовому кваліфікацію;
-здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин та співучасників кримінальних правопорушень;
-з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4
-здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;
-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Обставинами, які перешкоджали завершити ці слідчі та процесуальні дії раніше, є те, що до органу досудового розслідування не надійшли розсекречені матеріали проведення негласних (слідчих) розшукових дій, матеріали службового розслідування за результатами інвентаризації складу РАО в/ч НОМЕР_2 , та висновків трьох судових товарознавчих експертиз військового майна, техніки та озброєння, а також відсутність достатніх об`єктивних даних для формулювання остаточної кваліфікації дій підозрюваного, інших учасників, відкриття матеріалів стороні захисту та вчинення дій щодо закінчення досудового розслідування.
Здійснення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинених ОСОБА_4 злочинів й об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, тощо.
У клопотанні слідчий зазначає, що на даний час є необхідність у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 до 30.01.2022 року з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та заявника у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які на даний час не зменшились.
Беручи до уваги наведене, а також те, що вищенаведені ризики на даний час не зменшились, існують і на даний час, орган досудового слідства просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 до 30.01.2022 року.
В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення аналогічно викладеним у клопотанні. Зазначив, що ризики не зменшились, а продовжують існувати, а обрання більш мякого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Просив продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 до 30.01.2022 року.
У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 , просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу, зазначив про можливість застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що зможе запобігти ризикам. Вказав на недоведеність прокурором наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Доводи прокурора та слідчого, щодо наявності ризиків вважає їх припущеннями.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні погодився з доводами захисника.
Заслухавши думку прокурора про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , пояснення захисника підозрюваного, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000008 від 30.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 410 КК України.
30.08.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КК України.
31.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
01.09.2021 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 181600 гривень, яку не внесено, та який 22.10.2021 продовжено строком до 28.11.2021 та зменшено розмір застави до 136200 грн., та в подальшому 23.11.2021 продовжено до 20.01.2022 включно і зменшено розмір застави до 90800 грн.
18.10.2021 постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000008 від 30.03.2021 продовжено до 3 місяців, тобто до 30.11.2021.
23.11.2021 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000008 від 30.03.2021 до п`яти місяців, тобто до 30.01.2022.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні закінчується 20.01.2022. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст.283 КПК України, не можливо з наступних обставин, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме:
-отримати висновки трьох судових товарознавчих експертиз військового майна, техніки призначених 17.12.2021 відповідно;
-забезпечити проведення службового розслідування за фактом проведення інвентаризації складів РАО військової частини НОМЕР_2 , з метою встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню злочину, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України, долучити результати службового розслідування до матеріалів кримінального провадження;
-встановити причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб та надати їхнім діям належну правовому кваліфікацію;
-здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин та співучасників кримінальних правопорушень;
-з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4
-здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;
-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Обставинами, які перешкоджали завершити ці слідчі та процесуальні дії раніше, є те, що до органу досудового розслідування не надійшли розсекречені матеріали проведення негласних (слідчих) розшукових дій, матеріали службового розслідування за результатами інвентаризації складу РАО в/ч НОМЕР_2 , та висновків трьох судових товарознавчих експертиз військового майна, техніки та озброєння, а також відсутність достатніх об`єктивних даних для формулювання остаточної кваліфікації дій підозрюваного, інших учасників, відкриття матеріалів стороні захисту та вчинення дій щодо закінчення досудового розслідування.
Необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та заявника у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які на даний час не зменшились.
Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.
При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 був обраний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування ; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином .
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, наявність ризиків та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою .
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин. Кримінальне правопорушення передбачене 1 ст. 263 КК України відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якого йому вручена.
Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та наявність ризиків, які не зменшились.
Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182)
При цьому слідчим суддею при продовженні дії запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та заявлені ризики. Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу.
Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні і для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України і заявлені ризики не зменшились.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.
Надаючи оцінку можливості підозрюваному переховуватися від органів слідства або незаконно впливати на свідків, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Водночас, продовжує залишатися реальним ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Існування такого ризику обгрунтовується характером протиправних дій, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, який має високий ступінь суспільної небезпеки, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах та наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу.
Встановлений ризик незаконно впливати на свідків, є актуальним до моменту його допиту в суді при розгляді обвинувального акту по суті.
Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то слідчий суддя вважає його триваючим і таким, що не зменшився, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі під час розгляду справи матиме можливість впливати на свідків. Окрім цього, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим , прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
На даний час існує реальна необхідність допиту свідків, проведення великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, відтак, на переконання слідчого судді, існує об`єктивна реальність ризику можливого впливу підозрюваного на свідків .
Тому, на думку слідчого судді, існування ризику можливого переховування ОСОБА_4 від органів досудового слідства та вплив на свідків, які не допитані в ході судового розгляду справи, залишається високим.
При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, наявність підстав вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, може перешкоджати повному,всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинуваченого від правосуддя.
У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаних злочинів, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином.
Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, має постійне місце роботи, стан здоров`я ОСОБА_4 , що не спростовує наявність встановлених слідчим суддею ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, що в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження, враховуючи його особливу складність, а також те, що в ході досудового розслідування, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення вищеописаних кримінальних правопорушень, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме:
-отримати висновки трьох судових товарознавчих експертиз військового майна, техніки призначених 17.12.2021 відповідно;
-забезпечити проведення службового розслідування за фактом проведення інвентаризації складів РАО військової частини НОМЕР_2 , з метою встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню злочину, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України, долучити результати службового розслідування до матеріалів кримінального провадження;
-встановити причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень інших осіб та надати їхнім діям належну правовому кваліфікацію;
-здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення всіх обставин та співучасників кримінальних правопорушень;
-з урахуванням зібраних доказів визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4
-здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;
-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.
На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам встановлених слідчим суддею, передбаченим ст. 177 КПК України.
Водночас слідчий суддя вважає, що вік та стан здоровя ОСОБА_4 дозволяють та не перешкоджають продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів про те, що стан здоровя ОСОБА_4 перешкоджає продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 , строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Оскільки слідчим суддею обиралася відносно обвинуваченого ОСОБА_4 міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно обиралася міра запобіжного заходу у вигляді застави, а така визначалася в обов`язковому порядку як альтернатива суворого запобіжного заходу, та визначена в порядку, визначеному ст.182 КПК України, підстав для зміни визначеного судом розміру не має.
Крім того, кримінально-процесуальним законом не передбачено право суду змінити розмір застави, який обраний як альтернатива до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при відсутності обґрунтованих підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити до 30.01.2022 року.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000008 від 30.03.2021 старшого слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чортків, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 410 КК України, в межах строку досудового розслідування строком до 60 днів, а саме до 30.01.2022 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено у звязку з непрацездатністю судді 27.01.2022 року о 09 - 30 год.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1