У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості

02 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області угоду про визнання винуватості в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 18.08.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Голубине Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, спеціальність регулювальник радіоапаратури, офіційно не одруженого, зі слів є батьком однієї дитини, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч. 5 ст.27, ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 обвинувачується в вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також вчинене з корисливих мотивів.

Також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: пособництво у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою.

23.08.2022 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. ст.468, 469 472 КПК України за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.
В угоді про визнання винуватості міститься інформація про беззастережне визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні всіх інкримінованих кримінальних правопорушень та наведено перелік його обов`язків на стадії досудового розслідування, а саме: добровільно для потреб Збройних Сил України передати грошові кошти на в сумі внесеної за нього застави в розмірі 173 670,00 грн.; придбати та передати на користь військової частини НОМЕР_1 автомобіль типу пікап.
Сторони угоди з огляду на обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок тяжких сімейних обставин (необхідність утримання непрацюючої жінки та важкохворого тестя), узгодили наступне покарання:
- за ч.3 ст.332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.332 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим сторони угоди про визнання винуватості погодили остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 років .

З урахуванням наявності у ОСОБА_4 міцних родинних зв`язків, його поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, сторони угоди дійшли згоди про можливість виправлення підозрюваного без ізоляції від суспільства та застосування до нього звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України сторони угоди про визнання винуватості погодили клопотати перед судом про звільненняОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочинута покладення на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, ч. 4 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Проаналізувавши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дослідивши надані сторонами цієї угоди матеріали та заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , суд вважає, що умови цієї угоди суперечать вимогам закону України про кримінальну відповідальність, при цьому виходить з наступного.
Так, домовленість сторін при узгодженні покарання не може виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України.
Відповідно до частини першої статті 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 28 травня 2020 року у справі № 639/4048/18 підставами для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено в санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України визнані дві групи факторів, які характеризують, як вчинений злочин, так і особу винного та мають враховуватись в їх сукупності, а саме:
а) наявність кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину;
б) дані, які певним чином характеризують особу винного.
При цьому, виходячи зі змісту норми статті 69 Кримінального кодексу України, можна зробити висновок, що призначення більш м`якого виду покарання можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Як убачається зі змісту угоди, у якості обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , наведено його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочину внаслідок тяжких сімейних обставин (необхідність утримання непрацюючої жінки та важкохворого тестя). Також наведено перелік обов`язків ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування, а саме: добровільно для потреб Збройних Сил України передати грошові кошти в сумі внесеної за нього застави в розмірі 173 670,00 грн.; придбати та передати на користь військової частини НОМЕР_1 автомобіль типу пікап.
При наданні характеризуючих матеріалів суду не були надані матеріали, що стосуються обставин необхідності утримання обвинуваченим непрацюючої жінки та важкохворого тестя, а тому на момент розгляду цієї угоди така пом`якшуюча обставина як вчинення злочину внаслідок тяжких сімейних обставин не може враховуватись судом як обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 .
Узгодивши обов`язок ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування добровільно для потреб Збройних Сил України передати грошові кошти в сумі внесеної за нього застави в розмірі 173 670,00 грн., сторони не врахували, що застава внесена за ОСОБА_4 особою ОСОБА_7 , що виключає можливість ОСОБА_4 розпоряджатися вказаною сумою застави. До того, стадія досудового розслідування на момент розгляду угоди закінчена, втім автомобіль типу пікап не переданий військовій частині.
Таким чином, суд може врахувати тільки дві обставини, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні - його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Суд не вбачає, а сторони угоди не обґрунтували, у який саме спосіб, на їхнє переконання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення.
Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 352/1627/18 зазначив, що «урахування апеляційним судом одних і тих же обставини справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до засудженого положень ст. 69 КК і призначення йому покарання, нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положень ст. 75 КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, є недостатнім».
В даному випадку інших пом`якшуючих обставин, окрім наведених вище, які б були підставою для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, при умові одночасного застосування ст. 69 КК України, сторони угоди не навели.
До того ж, сторони угоди про визнання винуватості не узгодили, жодним чином не відобразили в угоді чи призначається ОСОБА_4 додаткове покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального Кодексу, у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а також у виді конфіскації майна.

За таких обставин, відповідно до частини сьомої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, встановивши після перевірки угоди про визнання винуватості її невідповідність закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні цієї угоди, в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КК України матеріали повернути прокурору для продовження досудового розслідування, враховуючи, що угода була укладена на стадії досудового розслідування.
Виходячи з вищевикладеного та керуючись статтями 314, 370, 372, 376, Главою 35 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 23 серпня 2022 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 18.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч. 5 ст.27, ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України, та повернути це кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Олена ГОЛЯНА