Справа № 167/560/21 Провадження №11-кп/802/267/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу охорони здоров`я з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом в примусовому порядку,-

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 30.11.2021 року застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Рожище Волинської області, із середньою освітою, не працююча, не одружена, неповнолітніх дітей на утриманні немає, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, відповідно до статті 89 Кримінального кодексу (далі КК) України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу охорони здоров`я з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом в примусовому порядку.
Позовну заяву ОСОБА_10 , інтереси якої представляє її законний представник ОСОБА_11 і адвокат ОСОБА_12 , до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.
Згідно ухвали суду, ОСОБА_9 , 02.06.2021 року близько 16 години, перебуваючи в місті Рожище Луцького району Волинської області на перехресті вулиць Омелька Степанюка та Пушкіна, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, з мотивів словесного конфлікту, який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, почала шарпати за волосся неповнолітню потерпілу ОСОБА_10 , внаслідок чого остання впала на землю, а ОСОБА_9 , продовжуючи свої протиправні дії, спямовані на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла не менше двох ударів кулаком правої руки та один удар долонею правої руки в ділянку голови останньої, чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкірних крововиливів на лобно-скроневій ділянці голови зліва, на виличній ділянці голови зліва, синець в ділянці носа справа, крововилив та садна на слизовій оболонці верхньої губи по центру, крововилив слизової оболонки нижньої губи по центру, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковано як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с.164-168).

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України, вважає ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (п.3 ч.1 ст.409 КПК України). Вказує на те, що у разі задоволення клопотання прокурора у справах даної категорії резолютивна частина ухвали крім рішення про застосування примусових заходів медичного характеру та їх виду повинна містити рішення про визнання доведеним факту вчинення суспільно-небезпечного діяння у стані неосудності та правову оцінку цього діяння згідно положень КК України. Водночас, всупереч нормам процесуального права в резолютивній частині оскаржуваної ухвали міститься лише рішення про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичним наглядом без вказівки на визнання доведеним вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою визнати доведеним вчинення у стані неосудності ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та застосувати до останньої примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичним наглядом (а.с.179-180).

Заслухавши доповідача який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; думку захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , який визнав частково доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від міського голови Рожищенської міської ради на адресу Волинського апеляційного суду 05.04.2022 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника органу опіки і піклування Рожищенської міської ради (а.с.193). Від інших учасників кримінального провадження на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Висновок про вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за який відносно неї застосовані примусові заходи медичного характеру, обґрунтовано зроблений судом першої інстанції, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України є правильною і також не оскаржується.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, що відповідно до змісту висновку судово-психіатричного експерта №172 від 12.07.2021 року вбачається, що ОСОБА_9 в період скоєння інкримінованих їй протиправних дій страждала, як і страждає на даний час на хронічне психічне захворювання у формі простої шизофренії з психопатоподібним дефектом, котре позбавляло і позбавляє її в даний час здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Внаслідок цього ОСОБА_9 може бути визнана неосудною. ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом (а.с.76-78). Отже, наявні у ОСОБА_9 на час вчинення кримінального правопорушення психічні розлади, були настільки виражені, що позбавляли її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто підпадають під дію ч.2 ст.19 КК України - «неосудність».
Прокурором у судовому засіданні у суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу охорони здоров`я з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом в примусовому порядку. Учасники справи не заперечили проти задоволення клопотання прокурора. Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 також не заперечив проти задоволення клопотання прокурора, але частково, а саме: застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно ч.1 ст.512 КПК України, судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється із загальними правилами КПК України.

Окрім того, згідно вимог п.3 ч.1 ст.372 КПК України, у резолютивні частині ухвали зазначається в тому числі і висновки суду.

Апеляційним судом встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини ухвали суду, суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження, прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, однак не вказав про це рішення в резолютивні частині, як це передбачено п.3 ч.1 ст.372 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд задовольняє в цій частині апеляційну скаргу прокурора. При цьому вносить в резолютивну частину ухвали суду відповідне рішення, однак не скасовуючи, а змінюючи ухвалу суду.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу охорони здоров`я з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом в примусовому порядку, змінити.

Резолютивну частину ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року щодо ОСОБА_9 доповнити рішенням наступного змісту: «Визнати доведеним, що ОСОБА_9 , вчинила у стані неосудності суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України».
В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: