УХВАЛА
06 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 161/959/22
провадження № 51-403впс22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження № 0001082 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 198 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення вищевказаних матеріалів кримінального провадження з Луцького міськрайонного суду Волинської області до іншого суду

в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Клопотання захисника мотивовано тим, що рішення прокурора у кримінальному провадженні про направлення обвинувального акта для розгляду по суті до Луцького міськрайонного суду Волинської області не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема вимогам ч. 1 ст. 32 КПК України. Захисник в обґрунтування своєї позиції вказує на те, що з обвинувального акта не вбачається можливим встановити місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255 КК України. Разом із цим з огляду на обвинувальний акт в ньому містяться дані про місце вчинення останнього особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, що в даному випадку є територією міста Києва. З огляду на вищевикладене, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинно розглядатися Шевченківським районним судом міста Києва. Крім того, клопотання захисника містить посилання на те, що з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження судовий розгляд слід проводити саме у місті Києві, оскільки більшість учасників кримінального провадження проживають у цьому місті.

Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про день і час розгляду клопотання, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень про відкладення розгляду клопотання від них не надійшло.
Перевіривши матеріали провадження та зміст доводів клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні клопотання захисника слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

При цьому, положеннями ст. 34 КПК України не передбачено неодноразове здійснення процедури в порядку зазначеної статті в одному провадженні за аналогічними клопотаннями сторін чи поданнями апеляційного суду, оскільки це суперечить закріпленим у ст. 2 вказаного Кодексу завданням кримінального провадження, а в силу приписів ч. 5 ст. 34 КПК України спори про підсудність між судами не допускаються.
Як вбачається з матеріалів провадження, доводи зазначені у клопотанні захисника ОСОБА_4 , зокрема щодопорушень вимог ст. 32 КПК України в частині визначення підсудності вказаних матеріалів провадження за Шевченківським районним судом міста Києва, вже були предметом розгляду Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України та ухвалою від 31 січня 2022 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду залишила без задоволення клопотання захисників: ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження № 0001082 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 198 КК України, з Луцького міськрайонного суду Волинської області до Шевченківського районного суду міста Києва.
У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції містяться вичерпні відповіді на доводи захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з питань передачі вищевказаних матеріалів провадження до Шевченківського районного суду міста Києва, які по суті аналогічні тим, що наведені у поданому клопотанні захисника ОСОБА_4 .
Колегія суддів касаційного суду погоджується із мотивами прийнятого рішення про відсутність підстав для передачі вказаного провадження із Луцького міськрайонного суду Волинської області до Шевченківського районного суду міста Києва.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_4 про необхідність направлення матеріалів провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження до місцевого суду міста Києва, через те, що більшість учасників кримінального провадження проживають у цьому місті, то колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 34 КПК України передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

З огляду на вимоги процесуального закону, кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тільки у виняткових випадках, якщо іншим чином забезпечити виконання завдань цього провадження неможливо.
Однак, доводи захисника ОСОБА_4 про необхідності направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, не містять обґрунтованих підстав для визнання їх винятковими, з яких вбачалася б неможливість забезпечення виконання завдань цього провадження Луцьким міськрайонним судом Волинської області.
Беручи до уваги всі ці обставини, а також те, що питання про територіальну підсудність у зазначеному провадженні вже було вирішено Верховним Судом, а спори про підсудність між судами не допускаються, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з Луцького міськрайонного суду Волинської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів відсутні, а виняткових випадків, передбачених ч. 1 ст. 34 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 32, 34 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5

про направлення матеріалів кримінального провадження № 0001082

за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_5

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3

ст. 289 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 198 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3