УХВАЛА
Іменем України
18.12.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр досудових розслідувань за №0000046 від 10.01.2015 р. відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000046 від 10.01.2015 р. відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Обвинувачений та їх захисник не заперечили проти призначення справи до судового розгляду. Разом з тим, захисник зазначив, що після повернення обвинувального акту прокурору та повторного направлення в суд ні йому, ні обвинуваченому ОСОБА_4 відкриття матеріалів кримінального провадження не здійснювалось, хоча проводились слідчі дії.

Потерпілий в судове засідання не з`явився.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ наданих в інформаційному листі "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст.ст.291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Даний обвинувальний акт вимогам зазначеної статті не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

У вказаному кримінальному провадженні обвинувальний акт затверджений та підписаний лише прокурором. Відомостей про те, що прокурор не погодився з обвинувальним актом, складеним слідчим по даній кримінальній справі, у суду не має.

Крім того, 09 липня 2015 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України був повернутий прокурору, однак, в порушення вимог ст. 109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про проведення слідчим будь-яких процесуальних дій або прийняття рішень, а лише вказано про те, що 30.09.2015 року складено та затверджено обвинувальний акт.

З ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2015 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню, вбачається, що досудове розслідування проводилося слідчим ОСОБА_7 ..

Після повернення прокурору обвинувального акту, складено 30.09.2015 року заступником Ужгородського міжрайонного прокурора радником юстиції ОСОБА_3 .. Будь-яких відомостей щодо незгоди прокурора з обвинувальним актом, складеним слідчим ОСОБА_7 , реєстр не містить.

В порушення вимог ст.109 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не міститься даних про факт відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченні досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів після повернення 09 липня 2015 року обвинувального акта прокурору на підставі ухвали суду від 09 липня 2015 року, а отже обвинувачений, його захисник і потерпілий не засвідчили надання їм доступу до матеріалів кримінального провадження, не реалізували своє право на доступ і не відмовилися від такого процесуального права.

Згідно до вимог п. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як доказ.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що після повернення обвинувального акту та до направлення повторно до суду сторона кримінального провадження не здійснила відкриття матеріалів, вказане вище у судовому засіданні підтвердив й захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування, який був доданий до обвинувального акту у відношенні ОСОБА_4 , не містить відомостей про залучення до справи захисника.

Статтею 217 КПК України передбачено, що матеріали досудового розслідування у разі необхідності можуть бути виділені в окреме провадження, а рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором, проте з реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, не вбачається, що прокурором приймалось рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження.

Згідно обвинувального акта відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України 30.09.2015 року виділено в окреме провадження у зв`язку з тим, що місцезнаходження останнього не встановлено, і він оголошений в розшук, а провадження щодо нього зупинено на підставі п.2ч.1 ст. 280 КПК України.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2015 року було задоволено клопотання про заміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , зі змісту ухвали вбачається що останній підозрюється у вчиненні ще одного кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.291 КК України.

Крім того, зі змісту ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2015 року встановлено, що матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 було виділено в окреме провадження 15.10.2015 року та 16.10.2015 року зупинено на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України, що не відповідає змісту обвинувального акта направленого до суду. Крім того, вказане ставить під сумнів обставини зазначені в обвинувальному акті, враховуючи що такий було направлено до суду 01.10.2015 року.

Також, в обвинувальному акті не зазначено, яке ж рішення прийняте по невстановленими слідством особами, які разом з ОСОБА_6 намагались заштовхати потерпілого до багажника автомобіля.

Крім того, відповідно до ст. 291 ч.2 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Проте, всупереч вищезазначених вимог обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000046 від 10.01.2015 р. відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, не відповідає встановленим вимогам закону, а саме обвинувальний акт, всупереч положенням п.3 ч.2 ст. 291 КПК України (в редакції 2012 року), не містить точних даних про місце проживання потерпілого ОСОБА_8 ..

Як вбачається із обвинувального акту адресою місця мешкання потерпілого ОСОБА_8 є АДРЕСА_1 .

З метою належного повідомлення потерпілого про призначення 13.10.2015р., 26.10.2015р., 09.11.2015р., 26.11.2015 р., 04.12.2015р., 11.12.2015р., 18.12.2015р. підготовчого судового засідання на вищевказану адресу були направлені судові повістки. Проте, потерпілий в зазначені судові засідання так і не з`явився. Місце проживання потерпілого, вказано невірно, оскільки повістки про виклик до суду потерпілим не отримуються, а повертаються у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується поштовим повідомленням, тобто за адресами вказаними в обвинувальному акті не проживає.

Крім того, будь-яких інших засобів зв`язку з потерпілого (адреса електронної пошти чи факсимільного або телефонного зв`язку) не вказано, що взагалі робить неможливим здійснити виклик потерпілого до суду та мати належне підтвердження про отримання особою повідомлення про її виклик.

Відсутність засобів телефонного, електронного зв`язку з потерпілим, вказує не тільки на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, але й на те, що за таких обставин суд позбавлений можливості здійснити виклик потерпілого у судове засідання для судового розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства").

У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту висунення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включається й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й "інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного" (справа "Екле проти ФРН"). У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" йдеться: "Суд зазначає, що момент, з якого ст. 6 починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (див. п. 62 рішення ЄСПЛ від 18 січня 2007 року у справі "Шубінський проти Словенії")".

Вказане свідчить, що місце проживання потерпілого органом досудового розслідування є фактично не встановленим, відтак, зазначене у обвинувальному акті місце проживання ОСОБА_8 , дійсності не відповідає.

Статтею 7 КПК України визначені основні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься: рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності тощо.

Частиною першою статті 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд не має можливості повідомити потерпілого про призначене підготовче судове засідання, явка якого, згідно норм чинного законодавства є обов`язковою. У зв`язку із зазначенням в обвинувальному акті недійсної адреси місця фактичного проживання потерпілого, всупереч вищевикладених вимог діючого законодавства, суд позбавлений можливості розглянути справу в розумний строк та забезпечити рівність процесуальних можливостей сторін кримінального провадження.

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 р.), суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст.ст.291,292 КПК України: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Гл.28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу. Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до обвинувального акта додатками згідно вимог ч.4 ст.291 КПК України. При цьому реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, приймаючи до уваги, що ст.314 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд, що не підлягає розширеному тлумаченню, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту та додатків до нього у цьому кримінальному провадженні до судового розгляду, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року), а також про необхідність у зв`язку із наведеними фактами істотних порушень вимог КПК України повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження, прокуророві для усунення недоліків у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого законодавства.

Таким чином, при складанні обвинувального акту порушено вимоги п.3 ч.2 ст.291 КПК України, які унеможливлюють провести підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту, оскільки суд позбавлений можливості викликати у встановлений законом спосіб до суду потерпілих.

Проведення підготовгочо судового засідання і судового розгляду без участі потерпілих є порушенням їх прав та унеможливлює суд здійснити належну правову процедуру, що є одним із завдань кримінального судочинства (ст.2 КПК України).

Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Оскільки у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 176-178, 183, 199, 314, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000046 від 10.01.2015 р. відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України повернути прокурору, ОСОБА_3 , який затверджував обвинувальний акт для усунення порушень вимог КПК України, протягом двох тижнів з дня отримання матеріалів кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1