Справа № 301/48/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/275/22, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2022 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за № 0000406, та продовжено обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів, до 19 липня 2022 року включно.
В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились і не втратили своєї актуальності на момент розгляду клопотання, що унеможливлює застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Дослідивши доводи клопотання, викладені в обвинувальному акті відомості щодо особи обвинуваченого, суд взяв до уваги наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме те, що на момент розгляду клопотання судове слідство не розпочато, потерпілий та свідки не допитані, а тому існує ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків, продовжувати протиправну діяльність; ухилятися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому судом взято до уваги те, що ухвалою цього ж суду від 18.03.2022 щодо ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.05.2022, а також дані про особу ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який він скоїв під час іспитового строку, встановленого вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.06.2019, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. На підставі вищевикладеного, з огляду на обставини, за яких скоєно кримінально-карні дії, характер цих дій, суд дійшов висновку про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 вважає ухвалу суду необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги твердження сторони захисту про відсутність у клопотанні обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Вважає, що сторона обвинувачення не довела, що при обранні ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена його належна поведінка. У клопотанні, на переконання адвоката ОСОБА_5 , відсутні докази того, що ОСОБА_6 ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Апелянт звертає увагу на те, що місцевий суд також не врахував, що родина його підзахисного наразі перебуває у Донецькій області, відтак імовірно їй загрожує небезпека, при цьому, в обвинуваченого є дружина та місце проживання. Стверджує, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор у клопотанні, не існує, тому вважає за доцільне скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою змінити щодо обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що сторона захисту не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_6 і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання, а адвокат ОСОБА_5 , який подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_6 , подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення задоволенню не підлягають і з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин є особливо тяжким, дані про особу обвинуваченого раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку, відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій, у тому числі й допиту учасників судового розгляду, які наразі судом не допитувалися, а також дослідження доказів.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які покликається прокурор, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на потерпілих чи свідків, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор у клопотанні не існує і сторона обвинувачення не довела, що ОСОБА_6 при обранні більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена належна поведінка - колегія суддів вважає недоцільними і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні, на переконання адвоката ОСОБА_5 , відсутні докази того, що ОСОБА_6 ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги про те, що родина обвинуваченого ОСОБА_6 наразі перебуває у Донецькій області, відтак імовірно їй загрожує небезпека, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, так як не підтверджені будь-якими доказами, і в свою чергу жодним чином не впливають на висновки суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Як такі, що не підтверджені будь-якими доказами та являються голослівними, а також не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а отже й на висновки про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про відсутність у клопотанні прокурора обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. При оцінці доводів апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу й на те, що на цій стадії судового розгляду (вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на час судового провадження), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах контрольного провадження наявні докази, які на даному етапі судового розгляду кримінального провадження свідчать про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінально-караного діяння, а також про наявність передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, запобіганню яким більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .
Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.
Тож, дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема й домашній арешт. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що адвокат ОСОБА_5 не послався на місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , за яким йому може бути визначено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Тому, доводи апеляційної скарги, у тому числі й про те, що в обвинуваченого є дружина та місце проживання, колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування щодо ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, так як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, під час іспитового строку.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що строк тримання ОСОБА_6 під вартою не виходить за межі, визначені кримінальним процесуальним законом, та з огляду на наведене вище тривалість строку тримання ОСОБА_6 під вартою відповідає критерію розумності.
Із вищенаведених підстав, доводи сторони захисту про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, безпідставні й спростовані наведеним вище.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів, до 19 липня 2022 року включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: