Справа № 467/71/21
Провадження № 1-кп/467/14/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ( у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000375, внесене до ЄРДР 18 грудня 2020 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, маючого повну середню освіту, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.06.2014 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України 2 роки,

- 25.08.2016 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі,
- 18.05.2017 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 289 КК України з урахуванням ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 16.08.2017 року з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на підставі ухвали Вольнянського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 3 дня,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого неповну середню освіту, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03 червня 2022 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2020 року в період часу з 22 години 44 хвилин до 23 години 48 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 з метою відкритого викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_11 , поєднаного з проникненням у житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 через відкриту хвіртку проникли на територію домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , після чого шляхом зняття віконної рами через віконний отвір незаконно проникли до житлового будинку, де в одній із кімнат, в якій перебувала потерпіла ОСОБА_11 , застосовуючи щодо неї насильство, яке не є небезпечним для її здоров`я та виразилося у спричиненні забою і саден обличчя та шиї, внаслідок тримання ОСОБА_4 руками за шию та стисканні голови потерпілої ОСОБА_11 до дивану, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження та подавивши волю останньої до супротиву, діючи злагоджено між собою, розпочали пошук майна в будинку потерпілої, яке можливо викрасти. В результаті чого знайшли на столі в кімнаті мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі GT-E1200I, який відкрито викрали, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 266 грн. 67 к. Після чого місце вчинення злочину покинули, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_5 провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, показав, що 17 грудня 2020 року він, ОСОБА_4 і хлопець на ім`я ОСОБА_12 сиділи на шиномонтажу, випивали. Біля 23-24 години ОСОБА_12 заснув, а їм з ОСОБА_4 були потрібні кошти, тому вони вирішили когось обікрасти. Він згадав за бабу ОСОБА_13 , яка проживала одна. Разом з ОСОБА_4 вони пішли до неї додому, взявши з собою на шиномонтажі ліхтарик і дві пари рукавиць. Біля її будинку вони курили цигарки «Парламент Карате», а потім зайшли до двору через хвіртку, яка була незамкнена. Він виключив вимикач на електролічильнику, щоб їх не побачили. Далі він стукнув у двері ногою, однак двері не відчинилися. Тоді вони вдвох підійшли до вікна, вдарили по ньому. Від удару дерев`яна рама відійшла з свого місця. Потім вони через вікно обоє залізли до будинку, присвітлюючи при цьому ліхтариками. Потерпіла, побачивши їх, побігла від шафи до дивану, впала на підлогу. Вони її потягли за руки, посадили на диван і почали розмовляти з нею. На її запитання про те, з якого приводу вони до неї прийшли, відповіли, що прийшли по гроші. Однак потерпіла заперечувала наявність у неї грошей, тому вони почали ритись у неї в шафах. ОСОБА_4 на столі знайшов телефон, який за його згодою він забрав собі. У цей час потерпіла пішла на вихід з будинку та стала кричати. Через це вони втекли з будинку через вікно. Бачили, що потерпіла пішла по дорозі. Він не бачив, щоб ОСОБА_4 застосовував насильство до потерпілої. Вони пішли по городам до нього додому. Там вони за гаражем заховали викрадений мобільний телефон і пішли до магазину. Наступного дня викрадений телефон він видав працівникам поліції.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, показав, що 17 грудня 2020 року він, ОСОБА_5 і хлопець на ім`я ОСОБА_12 сиділи на шиномонтажу, випивали. Про що вони розмовляли і чи кудись ходили у той вечір він не пам`ятає. Заперечував, що був у потерпілої вдома.

Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що ввечері 17 грудня 2020 року вона лягла спати, однак почула гуркіт, світла не стало. Вона хтіла вийти на вулицю, але побачила у кухні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Вона їх знає давно так як вони її односельчани. Останні світили ліхтариками на неї. Вони обоє взяли її за руки, затягли на диван у іншу кімнату, при цьому прижали обличчям до дивану. ОСОБА_4 придушував її шию, обоє їй закривали рота, бо вона пручалась, намагалась кричати і втекти. Однак вони знову її посадили на диван. Обоє обвинувачених у неї вимагали грошей. Коли обвинувачені обшукували шафи, вона вирвалася, побігла до вікна і почала кричати. Тоді обвинувачені пішли з будинку, а їй наказали сидіти на дивані. Після того як вони пішли, вона пішла до поліцейського ОСОБА_14 та повідомила йому про подію. У подальшому у поліції вона впізнала свій викрадений телефон.
Показання потерпілої ОСОБА_11 є послідовними, логічними, узгоджуються з іншими доказами по справі, тому сумніву у їх достовірності у суду не викликають.

Свідок ОСОБА_14 показав суду, що вранці 18 грудня 2020 року до нього у вікно постукала ОСОБА_15 , на обличчі і губах у неї була кров. Вона була у нічній сорочці і пальто. Вона покликала його до себе додому. Прийшовши туди, він побачив розбите вікно, на дверях був слід від удару, світло було відключено. Він увімкнув світло, потерпіла залізла до будинку через вікно і виявила відсутність мобільного телефону. При цьому вона йому розповіла, що після того, як пропало світло, вона побачила двох чоловіків з ліхтариками у будинку, які її душили, вимагали гроші. Вона вирвалась, а вони знову затягнули її до будинку.

Провина обвинувачених також підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.

З протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 18 грудня 2020 року вбачається, що 17 грудня 2020 року двоє невідомих осіб вибили вікна, проникли до її житлового будинку та відкрито заволоділи мобільним телефоном. На підставі даної заяви 18 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.186 КК України та розпочато досудове розслідування (т.1 а.с.133, 136).

У відповідності до протоколу огляду місця події від 18 грудня 2020 року з фототаблицями до нього оглянуто домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 за письмовим дозволом потерпілої, у ході якого виявлено пошкоджений віконний отвір, віконна рама якого разом з шибками видавлена назовні, виявлено та вилучено: недопалок від сигарети «Parlament Carat», фільтр від цигарки, пачку від сигарет «Parlament Carat», сліди папілярних узорів пальців (т.1 а.с. 139 -161).
За змістом заяви ОСОБА_5 останнім добровільно видано мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі GT-E1200I з сім-картою оператора «Діджус», чоловічі зимові кросівки, чоловічі штани чорного кольору, чоловічу куртку чорного кольору, медичну маску блакитного кольору (т.1 а.с. 166).
З протоколу огляду від 18 грудня 2020 рокуз фототаблицями вбачається, що слідчий СВ Арбузинського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_16 провів огляд добровільно наданих ОСОБА_5 речей: мобільного телефону марки «SAMSUNG» моделі GT-E1200I з сім-картою оператора «Діджус», чоловічих зимових кросівок, чоловічих штанів чорного кольору, чоловічої куртки чорного кольору, медичної маски блакитного кольорута вилучив їх (т.1 а.с. 167-168).

За змістом заяви ОСОБА_4 останнім добровільно виданопрацівникам поліції чоловічу зимову куртку чорного кольору, чоловічі штани чорного кольору, чоловічі кросівки чорного кольору ( т.1 а.с.173).

Відповідно до протоколу огляду предмета від 19 грудня 2020 року потерпіла ОСОБА_11 впізнала власний мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі GT-E1200I разом з сім-картою оператора «Діджус», яким невідомі особи відкрито заволоділи 17 грудня 2020 року (т.1 а.с.184-192).
Згідно висновку експерта № СЕ-19/115-20/17169-ТВ від 28 грудня 2020 року, наданого на підставі постанови слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 від 18 грудня 2020 року ринкова вартість мобільного телефону марки «SAMSUNG» моделі GT-E1200I станом на 17.12.2020 року могла становити 266 грн. 67 к.
У відповідності до висновку експерта № 683 М від 24 грудня 2020 року, наданого на підставі постанови слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 від 21 грудня 2020 року у потерпілої ОСОБА_11 виявлено: забій та садна обличчя, шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Під час слідчого експерименту, зафіксованого протоколом проведення слідчого експерименту від 29 грудня 2020 року та відеозаписом, що досліджені судом, було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 розказав і показав на місці обставини вчинення кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_5 показав місце, де вони разом з ОСОБА_4 курили цигарки «Парламент», прийшовши до будинку потерпілої, бік, з якого вони зайшли до її подвір`я через хвіртку, спосіб, за допомогою якого відімкнули електролічильник, місце, де він вдарив ногою по дверям будинку, спосіб яким ОСОБА_4 відчинив вікно і через яке вони обоє потрапили до будинку, місце, де знаходилась потерпіла у будинку, місце розташування шаф, де вони шукали гроші, місце, де лежав телефон, двері, через які вибігла потерпіла.
Окрім цього, під час слідчого експерименту, зафіксованого протоколом проведення слідчого експерименту від 29 грудня 2020 року та відеозаписом, що досліджені судом, було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 розказав і показав на місці обставини вчинення кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_4 показав місце, де розташований будинок потерпілої, де вони скоїли злочин, вікно, у якому вони витягали раму і через яке потрапили до будинку.
Вирішуючи питання про допустимість такого доказу як протокол слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує правові позиції Верховного Суду, зокремапостанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року про справі № 740/3597/17 провадження № 51-6070кмо19, та приходить до висновку про те, що слідчий експеримент відповідає вимогам процесуального закону, зокрема, положенням статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК України.
Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань.
Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України є документом.
При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження. Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.
В даному випадку, в ході слідчого експерименту, що зафіксований протоколом слідчої дії, підозрюваний ОСОБА_4 в деталях розповів та показав на місці подіїмісце розташування будинку, у якому відбулось кримінальне правопорушення, спосіб, яким вони потрапили до будинку.

ЄСПЛ наголошує на необхідності застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому та порядку (процедури) проведення слідчої (розшукової) дії, під час якої від особи отримуються відомості (права на справедливий суд, на захист, на мовчання і права не свідчити проти себе тощо). За умови застосування передбачених національним законодавством гарантій, що мають відповідати Конвенції, ЄСПЛ не ставить під сумнів допустимість протоколу слідчої (розшукової) дії як доказу, оскільки це питання перебуває в площині регулювання національного законодавства.
За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на підозрюваного, обвинуваченого, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому.
До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтоване роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту.
Судом встановлено, що слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_4 проведений в присутності його захисника ОСОБА_8 , за участі, в тому числі, понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . До початку слідчої дії підозрюваному роз`яснено його права, передбачені процесуальним законом, в тому числі, щодо участі в слідчій дії за його волею та вільним волевиявленням з використанням права мовчати і не свідчити проти себе. При перегляді відеозапису, на якому зафіксовано перебіг слідчого експерименту видно, що обвинувачений детально розповідав та показував про обставини вчинення кримінального правопорушення вільно і спокійно.

Враховуючи викладені обставини справи, суд у межах пред`явленого обвинувачення кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст. 186 КК України як грабіж, поєднаний з поєднаний з проникненням у житло, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, а також дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 186 КК України як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

За змістом ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченим суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, правовими позиціями викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченого, який до затримання працівниками поліції не працював, раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем попереднього ув`язнення характеризується задовільно, скоїв тяжкий злочин, під час якого саме він вчинив насильницькі дії щодо потерпілої з заподіянням їй тілесних ушкоджень, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває,беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про наявність високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високого ризику небезпеки для суспільства та вважає достатнім і доцільним для виправлення та перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує особу обвинуваченого, який до затримання працівниками поліції не працював, раніше судимий, за місцем проживання і за місцем попереднього ув`язнення характеризується задовільно, скоїв тяжкий злочин у період невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі після умовно-дострокового звільнення, відповідно до висновку № 21 судово-психіатричної експертизи від 21 червня 2022 року виявляв під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та виявляє на теперішній час ознаки емоційного нестійкого розладу особистості, за своїм психічним станом у момент вчинення інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, може усвідомлювати свої дії та керувати ними на теперішній час, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру та вважає достатнім і доцільним для виправлення та перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі з частковим приєднанням невідбутої частини покарання на підставі ст. 71 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 під час судових дебатів про визнання ним провини у вчиненні кримінального правопорушення, бажання попрохати пробачення у потерпілої суд не сприймає як щире каяття, оскільки під час всього судового розгляду обвинувачений свою провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнавав, заперечував власну присутність у момент вчинення злочину у будинку потерпілої, пояснення щодо обставин справи за пропозицією суду, які б підтверджували визнання ним провини у вчиненні кримінального правопорушення, суду не надав.

Обставиною, яка обтяжує покаранняобвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати згідно ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, належить покласти на обвинувачених.

Обраний відносно обвинувачених до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді утримання під вартою підлягає залишенню попереднім.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року, визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 28 грудня 2020 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2022 року, визначити остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 28 грудня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 653 ( шістсот п`ятдесят три) грн. 80 к.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 653 ( шістсот п`ятдесят три) грн. 80 к.

Речові докази по справі:

- недопалок від сигарети «Parlament Carat», фільтр від цигарки, пачку від сигарет «Parlament Carat», сліди папілярних узорів пальців, чоловічі зимові кросівки, чоловічі штани чорного кольору, чоловічу куртку чорного кольору, медичну маску блакитного кольору, чоловічу зимову куртку чорного кольору, чоловічі штани чорного кольору, чоловічі кросівки чорного кольору, зразки крові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зберігаються у камері речових доказів відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області знищити;

- мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі GT-E1200I з сім-картою оператора «Діджус»,який зберігається у камері речових доказів відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області повернути потерпілій ОСОБА_11 .

Скасувати арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року на: недопалок від сигарети «Parlament Carat», фільтр від цигарки, пачку від сигарет «Parlament Carat», мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі GT-E1200I разом з сім-картою оператора «Діджус», чоловічі зимові кросівки, чоловічі штани чорного кольору, чоловічу куртку чорного кольору, медичну маску блакитного кольору, чоловічу зимову куртку чорного кольору, чоловічі штани чорного кольору, чоловічі кросівки чорного кольору.

На вирок учасниками процесу може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області, а засудженими - в той же строк з моменту вручення їм копій вироку.

Суддя ОСОБА_1