Справа № 134/279/22
УХВАЛА
Іменем України

13 квітня 2022 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
представника виправного центру ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

До Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , у якому він просить на підставі ст. 81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання, вважає, що він довів своє виправлення. Злочин, за який він на даний час відбуває покарання, було вчинено ним в зв`язку зі збігом важких сімейних обставин, оскільки в той день помер його брат і він сів за кермо в стані алкогольного сп`яніння та спричинив ДТП. Його родичі періодично висилали потерпілим кошти для відшкодування присудженої вироком шкоди. На даний час він не може працювати, тому що має проблеми зі здоров`ям, а саме з попереком. Окрім того, вказав, що в 2015 році він приймав участь у бойових діях в зоні АТО, тому, враховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, він бажає захищати Батьківщину.

Представник виправного центру покладається на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, за час відбування покарання характеризується посередньо, працював нетривалий час, те, що він дотримується вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, не допускає порушень режиму утримання, є його обов`язком і не свідчить про його сумлінну поведінку. Також зазначає, що в установі наявні виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості, що зобов`язує його працевлаштуватися, однак він цього не робить. Доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоровя засуджений не надав.
Заслухавши засудженого, представника виправного центру, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального кодексу України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

У відповідності до змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинні повно та всебічно вивчити дані про особу засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 05 грудня 2019 року засуджений Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 286 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Засуджений ОСОБА_4 з 11 березня 2020 року відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)». По прибутті в установу, після перебування в окремому приміщенні для новоприбулих засуджених, був працевлаштований згідно строкового трудового договору № 86-20 від 24 липня 2020 року на контрагентському об`єкті ТОВ «БОРИСПІЛЬ КАРГО СЕРВІС» смт. Сутиски, де працював по 20 серпня 2020 року, а згодом згідно цивільно-правового договору № 41-20 від 16 листопада 2020 року - різноробочим на виробництві установи, де працював по 31 березня 2021 року, на даний час не працює з власних переконань.

Згідно характеристики ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» від 11 квітня 2022 року, засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, порушень режиму утримання не допускав, один раз був заохочений. Соціально-корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті відділення не приймає. Уникає виконання робіт із самообслуговування, санітарний стан житлового приміщення намагається підтримувати в належному вигляді, намагається дотримуватись належного зовнішнього вигляду. До майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться відповідно, використовує їх за призначенням. Законні вимоги персоналу установи виконує, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, на критику реагує пасивно, товариські відносини підтримує із засудженими різної спрямованості. Готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки не проявляє. Участь в заходах виховного характеру приймає, але під постійним впливом зі сторони адміністрації установи. За час відбування покарання порушень вимог пожежної безпеки не допускав. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Подолання алкогольної залежності». Вину в скоєному злочині визнає, розкаюється в скоєному діянні. На профілактичному обліку установи не перебуває. Має заборгованість за виконавчими листами на суму 1698938,96 грн.

Згідно оцінки вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми КАСАНДРА єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого ОСОБА_4 встановлено низький рівень.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_4 підпадав після відбуття 1/2 строку покарання, а саме 11 вересня 2021 року.

Рішенням комісії ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» - протокол № 17 від 13 вересня 2021 року - засудженому ОСОБА_4 відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення.

Як вбачається з довідки про доходи, за період з 11 березня 2020 року по 28 лютого 2022 року засудженому ОСОБА_4 було нараховано 3761,91 грн. заробітної плати (липень 2020 року 1811,84 грн., серпень 2020 року 1811,84 грн., листопад 2020 року 98,74 грн., грудень 2020 року 39,49 грн.).

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень засуджений ОСОБА_4 має одне заохочення у виді подяки, заходи стягнення не застосовувались.

Станом на 13 квітня 2022 року ОСОБА_4 відбув 1/2 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 10 місяців 28 днів.

Головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці, які вказують на доведення виправлення засудженого. Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки. Засуджений ОСОБА_4 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак не довів своє виправлення, враховуючи те, що він з позитивного боку себе не зарекомендував, за час відбування покарання характеризується посередньо, соціально-корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті відділення не приймає, уникає виконання робіт із самообслуговування, має значну заборгованість за виконавчими листами. Наявність одного заохочення та відсутність стягнень у засудженого ОСОБА_4 за час відбування покарання саме по собі не може бути визнано достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: