Справа №463/615/22
Провадження №1-кс/463/532/22
У Х В А Л А

04 квітня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 11 листопада 2021 року про закриття кримінаьного провадження №0001159 від 07.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся 26 січня 2022 року засобами електронного зв`язку до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 26 січня 2022 року на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 11 листопада 2021 року про закриття кримінального провадження №0001159 від 07.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України. Просить скасувати оскаржувану постанову.

Скаргу мотивує тим, що Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснювало досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001159 від 07.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України Постановою старшого слідчого ОСОБА_4 від 11 листопада 2021 року дане кримінальне провадження закрито. З постановою не погоджується, оскільки вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на його думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає таку винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на його думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення.
В судове засідання 04 квітня 2021 скаржник не з`явився, подав заяву від 23.02.2022 відповідно до якої вимоги скарги підтримує в повному обсязі та її розгляд просить проводити у його відсутності.

Слідчий за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. Скерував на адресу суду матеріали кримінального провадженння №0001159 від 07.08.2020.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001159 від 07.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно дост. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувало кримінальне провадження №0001159 від 07.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 11.11.2021 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.Так слідчими першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0001159 від 07.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України.

Так 07.08.2020 у Дрогобицький ВП ГУ НП у Львівській області надійшла ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 , про зобов`язання уповноважених осіб Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області внести відомості в ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , по факту можливого вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції. Як вбачається із заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , службовими особами Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області умисно не виконано ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.07.2020.

За цим фактом 07.08.2020 зареєстроване кримінальне провадження №0001159 від 07.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України. 06.10.2020 Дрогобицькою місцевою прокуратурою об`єднано матеріали досудових розслідувань та постановою від 07.10.2020 визначено підслідність в даному об`єднаному кримінальному провадженні за територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

В ході досудового слідства старшим слідчим ОСОБА_4 згідно постанови закриття, матеріалів кримінального провадження досліджено та проаналізовано кожен факт який порушений у данному кримінальному провадженні. Так слідчим допитаний ОСОБА_3 , вказав, що 26.05.2020 звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом перешкоджання журналістській та громадській діяльності до ГУ НП у Львівській області в порядку ст. 214 КПК України. Однак, всупереч вимогам КПК України вказана заява не була внесена до ЄРДР, тому звернувся до суду з приводу бездіяльності уповноважених осіб ГУ НП у Львівській області.29.05.2020 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова розглянувши скаргу, задовольнила її в повному обсязі, зобов`язавши уповноважених осіб ГУ НП у Львівській області розглянути його заяву по суті та внести відповідні відомості про злочин до ЄРДР. Незважаючи на рішення суду, яке вступило в законну силу, ГУ НП у Львівській області 03.06.2020 скерувало його заяву до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області для розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян».
16.06.2020 ДОП Дрогобицького ВП ОСОБА_6 запросив його для надання пояснень. Під час надання пояснень ним представлено копію ухвали Галицького районного суду м. Львова від 29.05.2020, однак ДОП ОСОБА_6 категорично відмовився ознайомлюватися з даною ухвалою, та вказав, що вона його не стосується і її виконувати не буде. В цей же день він представив дану ухвалу начальнику Дрогобицького ВП ОСОБА_7 , який також відмовився вносити відомості до ЄРДР.
Наступного дня я отримав відповідь за підписом ОСОБА_7 про те, що матеріали скеровані в архів і жодних ознак кримінального правопорушення не вбачається.
25.06.2020 він написав ще одну заяву в ГУ НП у Львівські області з приводу ознак кримінального правопорушення за ознаками ст.182 КК України. В порушення КПК України та наказу ГПУ №139 від 06.04.2016 уповноважені особи ГУ НП у Львівські області не внесли відомості до ЄРДР, не надали витяг з ЄРДР, не провели допит, не видали пам`ятку про процесуальні права та обов`язки та інше, а тому він змушений був звернутися до суду.
02.07.2020 слідчий суддя Галицького районного суду Львова задовольнила скаргу частково, зобов`язавши уповноважену особу ГУ НП у Львівській області внести відомості моєї заяви від 25.06.2020 до ЄРДР, вручити витяг з ЄРДР та вирішити питання щодо вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Працівники ГУ НП у Львівські області скерували за аналогією матеріали для прийняття рішення до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області.
Однак, коли його ДОП ОСОБА_6 запросив для надання пояснень, то повідомив, що матеріали долучені до попередніх матеріалів і списані. В цей же день він представив ОСОБА_6 копію ухвали Галицького районного суду від 02.07.2020 та вимагав від нього надати пояснення по даному факту та хотів надати копію відповідної ухвали суду. ОСОБА_6 відмовився та сказав, що він матеріали вже списав. У зв`язку з цим він здійснив виклик на лінію 102 та повідомив про вчинення злочину працівником поліції ОСОБА_6 щодо систематичного умисного невиконання рішення суду. За результатами розгляду його телефонного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 відомості до ЄРДР внесено не було, а тому він змушений був звернутись до суду з відповідною скаргою на бездіяльність Дрогобицького ВП.
Досудовим розслідуванням встановлено, що твердження ОСОБА_3 , викладені у його заяві про вчинення відповідних кримінальних правопорушень, не відповідають дійсності, оскільки на підставі ухвали слідчого судді від 02.07.2020 службовими особами СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області внесено відомості у ЄРДР 08.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, що підтверджується долученою до матеріалів досудового розслідування №0001159 копією висновку службового розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області від 23.09.2020, затвердженого начальником ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 23.09.2020.

Зважаючи на викладене встановлено, що уповноваженими особами Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, після надходження відповідної ухвали Галицького районного суду м. Львова, на її виконання, внесені відповідні відомості до ЄРДР.

Встановивши, що службовими особами Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області виконана ухвала Галицького районного суду м. Львова № 461/5088/20 від 02.07.2020, про які в своїй заяві зазначає ОСОБА_3 , та умислу на їх невиконання в їх діях не вбачається, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Що стосується кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, то об`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень (далі - перевищення влади) характеризується трьома обов`язковими ознаками: 1) діянням, яке: а) полягає тільки в активній поведінці - діях; б) зумовлено службовим становищем винного і пов`язане з його владними чи службовими повноваженнями; в) явно виходять за межі цих повноважень; 2) наслідками, що виявляються в істотній шкоді чи тяжких наслідках правам, свободам та інтересам фізичних, юридичних осіб або державним чи громадським інтересам; 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками. Суб`єктивна сторона перевищення влади характеризується умисною формою вини. Суб`єкт злочину - спеціальний: працівник правоохоронного органу.

Крім цього, Законом України № 1261 від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», внесено зміни до Кримінального кодексу України, відповідно до яких обов`язковою умовою наявності складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364-367 КК України, є настання тяжких наслідків, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.Однак в ході досудового розслідування кримінального провадження не здобуто об`єктивних доказів щодо завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам заявника, чи інших окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Водночас, будь яких об`єктивних відомостей, щодо дій службових осіб Дрогобицького ВІП ГУНП у Львівській області, які призвели до суспільно небезпечних наслідків, що відповідали б встановленому розміру матеріальної шкоди, у ході досудового розслідування не встановлено, у зв`язку із чим у діях таких відсутня об`єктивна сторона кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК, полягає лише в активній поведінці - діях, спрямованих на приховування злочину. Форми такого приховування наведені у ч. 6 ст. 27 КК і виявляються в переховуванні: а) злочинця б) знарядь та засобів вчинення злочину; в) слідів злочину.
За частиною 1 ст. 396 КК відповідальність настає за приховування злочину лише певного ступеня тяжкості - тяжкого (ч. 5 ст. 12 КК) чи особливо тяжкого (ч. 6 ст. 12 КК). Таким чином, приховування нетяжкого злочину (ч. 4 ст. 12 КК) не є кримінально караним.

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів. Дослідивши постанову на її відповідність в цій частині то така виконана в повному обсязі з дотриманням вимог встановлених чинним законодавством.

Окрім цього внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що було належною підставою для задоволення скарги. Обов`язок слідчого або прокурора чи слідчого судді не вимагав оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001159 від 07.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України, судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 11.11.2021 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 11 листопада 2021 року про закриття кримінаьного провадження №0001159 від 07.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 365 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1