ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2562/22
Провадження № 1-кс/210/1373/22
"05" жовтня 2022 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторони та учасники кримінального провадження, які беруть участь у розгляді клопотання: прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_4 , підозрюваної - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в межах кримінального провадження №0000460, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, відносно:

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровська, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , прож АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчому судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 30 вересня 2022 року надійшло вищевказане клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в межах кримінального провадження №0000460, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_5 .

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала клопотання про заміну запобіжного заходу з підстав зазначених в ньому.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_5 підтримав клопотання про заміну раніше застосованого до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. У разі залишення вказаного клопотання без задоволення, просив визначити розмір застави у кримінальному провадженні в межах, передбачених КПК України. Вказує, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не містить викладу обставин, на підставі яких прокурор дійшов обґрунтованого висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні. Стороною обвинувачення також не наводяться посилання на конкретні матеріали (докази), що підтверджують обставини існування хоч би жодного з ризиків. Фактично, у клопотанні прокурор просто не зазначаючи доказів існування ризиків, наводить стандартний набір підстав і ризиків для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.
Судом не враховано, що підозрювана має постійне місце проживання і реєстрації, має на утриманні мати похилого віку, яка хворіє на тяжкі захворювання та потребує постійного догляду, а також те, що сама ОСОБА_5 є особою, якій встановлено онкологічний діагноз, та її утримання у слідчому ізоляторі буде мати вкрай негативні наслідки для її життя та здоров я. Крім того, ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судима. Вказує, що ризик незаконного впливу на свідків не підтверджений жодним чином. Ризик того, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення не може бути врахований судом, оскільки також є лише припущенням сторони обвинувачення.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо заміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на будь який альтернативний засіб. Зазначив, що наразі не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України. У раз часткового задоволення клопотання, та визначення розміру застави, просив суд визначити заставу з урахуванням завданої шкоди потерпілим особам, які наразі становлять майже 3 (три) млн.грн.

Виклад обставин та правова кваліфікація
В провадженні відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460 від 15.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358 КК України.
25 серпня 2022року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

ч. 2 ст. 255 КК України, за ознаками участь у злочинній організації;

за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно;

за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками підроблення посвідчення та офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією, повторно;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками використання завідомо підробленого документа, вчинене злочинною організацією.

Повідомлення про підозру вручене 25.08.2022р. ОСОБА_5 особисто під підпис.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 5 серпня 2022 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 25 серпня 2022 року по 23 жовтня 2022 року без визначення розміру застави.

Мотивація суду
У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України. Згідно з частиною 1 статті 176 КПК України одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).
Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2021 року за №0000460 було внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, що за своїми ознаками підпадають під правову кваліфікацію ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358КК України.
ОСОБА_5 25 серпня 2022року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

ч. 2 ст. 255 КК України, за ознаками участь у злочинній організації;

за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно;

за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками підроблення посвідчення та офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією, повторно;

ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками використання завідомо підробленого документа, вчинене злочинною організацією.

Повідомлення про підозру вручене 25.08.2022р. ОСОБА_5 особисто під підпис.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 25.08.2022 року до відносно підозрюваної ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.
Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу не сокаржена у зв"язку зі спливом строку на апеляційне оскарження на момент укладання договору з захисником ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за ознаками ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358 КК України, а саме: за ознаками заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно (ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України), за ознаками участь у злочинній організації (ч. 2 ст. 255 КК України), за ознаками підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією (ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України) санкції яких передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.255 КК України за ознаками участі у злочинній організації, що караються позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а так само й його продовження чи зміни, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.
Щодо обґрунтованості підозри
Згідно з статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК. Такий запобіжний захід може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011 року, п. 60 рішення у справі Єлоєв проти України).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.
Національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Суд у рішенні по справі "Беляев проти Болгарії наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми 1 для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).
Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені Фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин.
Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).
У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії").
Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.
В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358КК України, а саме: за ознаками заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно (ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України), за ознаками участь у злочинній організації (ч. 2 ст. 255 КК України), за ознаками підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією (ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України).
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання і місце реєстрації, має на утриманні мати похилого віку, яка хворіє на тяжкі захворювання та потребує постійного догляду. Крім того, ОСОБА_5 є особою, якій встановлено онкологічний діагноз, раніше не судима.
Для визначення причетності ОСОБА_5 до події кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, а також матеріали кримінальної справи №210/2562/22, провадження №1-кс/210/1161/22, зокрема -протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 19.11.2021; заяву потерпілої ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 01.02.2022; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 07.07.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 12.07.2021; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 10.01.2022; протокол огляду місця події від 10.01.2022, квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 12.01.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 17.01.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 03.02.2022; та іншими матеріалами кримінального провадження.

Досліджені матеріали досудового розслідування у взаємному зв`язку з обставинами кримінальних правопорушень, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358 КК України.
Обгрунтованість підозри на момент розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу стороною захисту не спростовано.
Так само, сторона захисту не навела та не представила обгрунтованих аргументів, і не довела, що відносно ОСОБА_14 може бути застосований запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою.
Доводи захисника, що ОСОБА_14 не знайома з іншими підозрюванами і не була обізнана з їхніми злочинними намірами спростовуються матеріалами, що додані до клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.
В той же час слідчий суддя приймає до уваги доводи сторони захисту стосовно того, що ризики, зазначені в клопотанні не надають підстави для застосування відносно підозрюваної лише найбільш суворого покарання у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Щодо ризиків кримінального провадження
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.
На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрювана може:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Заявлені ризики на момент розгляду клолпотання про зміну запобіжного заходу не відпали, та продовжують існувати з огляду на наступне.
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358КК України. Санкції відповідних частин статтей відносять інкриміновані злочин до тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а за ч. 2 ст. 255 КК України - позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна..
Ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).
Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваної наслідків переховування у вигляді її ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, її ставлення до вчиненого, враховуючи кількість епізодів обвинувачення, само по собі свідчить про можливе виникнення у підозрюваної бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваною ОСОБА_5 слідчий суддя зазначає, що підозрюваній інкримінується вчинення багатьойх епізодів тяжких та особливо тяжких злочинів. В той же час ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, має соціальні зв"язки мати, яка хворіє та потребує догляду, окрім того, є особою, якій встановлено онкологічний діагноз.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що даний ризик існує, однак він не є вирішальним та вірогідність його настання вже мінімалізована перебуванням ОСОБА_14 в умовах позбавлення волі.
Враховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, того факту, що підозрювана ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та не виключається ризик вчинення нових кримінально-караних діянь, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_5 є недоцільним, а більш м`який запобіжний захід не є співмірним із тяжкістю інкримінованого їй злочину, і не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної та не убезпечить від справдження хоча б одного із ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Щодо альтернативних запобіжних заходів
Підозрюваній не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, наприклад, домашній арешт, так як останній хоча і полягає в забороні підозрюваному, залишати житло цілодобово або у певний період доби, однак не убезпечить від можливого ризику втечі та впливу на свідків.
Особиста порука не може бути застосована до підозрюваній - у зв`язку із відсутності письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.
Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваної на волі не сприятиме виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.
Приймаючи до уваги, визначені ст.178 КПК України та досліджені в судовому засіданні обставини, які зазначені вище, зважаючи на визначену стороною обвинувачення роль підозрюваної у вчиненні злочину та аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя доходить висновку, що тримання під вартою є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження.
Тому клопотання в цій частині слід залишити без змін.
Щодо можливості визначення застави
Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Частиною 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема: 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Таким чином, слідчий суддя зобов"язаний визначити розмір застави у разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та в деяких випадках має право, але не зобов"язаний не визначити заставу.
Прокурор посилався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів за 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3,4 ст. 358 КК України, тому просить суд не визначати заставу як альтернативний захід, або визначити розмір застави у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно..
Слідчий суддя, враховуючи встановлені під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, не вбачає підстав не визначати розмір застави у даному випадку, оскільки як вбачається з матеріалів, що ОСОБА_5 .І раніше не судима, має соціальні зв"язки, має мати похилого віку яка потребує догляду а також те, що сама має онкологічний діагноз.
Визначаючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя виходить із такого. Застосування запобіжних заходів є однією з гарантій кримінального провадження, тому основною метою застави є забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків і забезпечення здійснення кримінального провадження. Разом з тим застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця).
Відповідно до положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу підозрюваного впевненість у тому що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру.
В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи, що в даному кримінальному провадженні потерпілим завдано збитків, розмір яких становить понад 2900000,00 (два мільйони дев"ятсот тисяч) особу підозрюваної, яка раніше не судима, її соціальні зв"язки, обставини кримінального правопорушення, суспільно-небезпечні наслідки ймовірного вчинення такого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у випадку визнання її винною у його вчиненні, а також встановлений в судовому засіданні ризик переховування, впливу на свідків, інших підозрюваних, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі однієї тисячі розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2600000,00 грн. (два мільйони шістсот тисяч гривень), оскільки саме вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваної, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.
Крім того, у разі внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне зобов"язати ОСОБА_5 носити електронний засіб контролю та утриматись від спілкування з будь якими свідками, підозрюваними, потерпілими у даному провадженні.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в межах кримінального провадження №0000460, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.
Встановити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі однієї тисячі розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2600000,00 грн. (два мільйони шістсот тисяч гривень).
Роз`яснити підозрюваній, що вона або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу за наступними реквізитами: одержувач платежу-ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ)-26239738, МФО-820172, рахунок отримувача UA0017442 в ГУДКСУ м. Київ.
У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні процесуальні обов`язки (ст. 194 КПК України): прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора або суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону (в залежності від стадії кримінального провадження); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утримуватися від спілкування з іншими особами, яким інкримінується вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, а саме ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а так само й свідками та потерпілими у даному провадженні; носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа ДУ "Дніпровська установа виконання покарань №4" негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомити усно і письмово слідчих відділу розслідування ОВС та злочинів учинених ОГ та ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до групи слідчих, прокурорів відділу Дніпропетровської обласної прокуратури відповідно до групи прокурорів в даному кримінальному провадженні.
З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складено та проголошено 06 жовтня 2022 року о 16 год.10 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24).

Слідчий суддя: ОСОБА_1