Номер провадження: 11-сс/813/991/22
Справа № 946/4547/22 1-кс/946/1811/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000316, внесеному до ЄРДР 08.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000316, внесеному до ЄРДР 08.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та накладено арешт на 2 ручних молотка, вилучених 05.07.2022 р. у ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , які після огляду предмету переупаковано у сейф-пакет НПУ №FPS6001527 з первинними пояснювальними бирками.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що два молотка відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому можуть бути використані як доказ у вказаному кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, виходячи з того, що згідно протоколу огляду предмету від 05.07.2022 року, не вбачається, що слідчим на цих молотках були виявлені сліди кримінального правопорушення, тобто відсутні докази того, що вказане майно, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Позиції учасників судового розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив проводити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Від прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_8 надійшла заява про здійснення судового провадження за його відсутності та просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000316, внесеного до ЄРДР 08.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, слідчий визначив метою накладення арешту на вилучене майно, зокрема, 2 ручних молотка, вилучених 05.07.2022 р. у ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , його збереження як речового доказу.

Відповідно до клопотання в провадженні СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000316, внесені до ЄРДР 08.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 3 т. 1).

Згідно даних, наявних у матеріалах, доданих до клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що 16.03.2022 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_9 , маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, за допомогою предмету, схожого на молоток, наніс 1 удар в область голови ОСОБА_9 , у результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу лівої тім`яної долі, відкритого вдавленого перелому лівої тім`яної кістки, забійної рани лівої тім`яної ділянки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

20.05.2022 року було складено повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, яке було вручено останньому 07.06.2022 року.

05.07.2022 року у ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: молоток (№ 1), який упаковано у картонну коробку з пояснювальною биркою та молоток (№ 2), який упаковано у картонну коробку з пояснювальною биркою.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що майно, яке виявлено під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , які після огляду предмету переупаковано у сейф-пакет НПУ №FPS6001527 з первинними пояснювальними бирками, та на яке накладено арешт оскарженою ухвалою, має доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказу необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки вилучені два молотка можуть бути знаряддям вчиненого кримінального провадження, з чим також погоджується апеляційний суд.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000316, внесеному до ЄРДР 08.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4