ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1358/22 Справа № 178/1444/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000582 від 03 серпня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 02.08.2021 о 23 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним вантажним автопоїздом, що складається з вантажно-спеціалізованого сідлового тягача-Е «VOLVO 460», д/н НОМЕР_1 , та напівпричепа «UNITEDTRAILERS», д/н НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 від 01 грудня 2020 року та відповідно СХС 016659 від 15 травня 2020 року, належать йому на праві власності, рухався у темний час доби зі швидкістю 70 км/год по сухому покриттю проїзної частини автодороги Н-11 «Дніпро Миколаїв (через м. Кривий Ріг)»;, що проходить через с.Українське Криничанського району Дніпропетровської області, та має по одній смузі для руху у кожному напрямку, з боку м. Кривого Рогу у напрямку м. Дніпро.
В цей же час, тобто 02.08.2021, приблизно о 23 годині 00 хвилин, у невстановленому для пішохідного переходу місці, проїзну частину автодороги Н-11 «Дніпро - Миколаїв (через м. Кривий Ріг)», на перехресті вказаної дороги з вул.Центральною с.Українське Криничанського району Дніпропетровської області перетинав пішохід ОСОБА_9 , який рухався справо наліво відносно напрямку руху вантажного автомобіля «VOLVO 460», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Під час руху по авто дорозі Н-11 «Дніпро - Миколаїв (через м. Кривий Ріг)» в зазначений час, а саме 02 серпня 2021, приблизно о 23 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_6 , не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки руху, проявляючи кримінальну протиправну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки, не врахував дорожню обстановку, наближаючись до пішоходу, який рухався справа наліво відносно напрямку його руху, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу, чим не виконав покладені на нього обов`язки, як на водія транспортного засобу, та як наслідок, на перехресті з вул. Центральною в с.Українське Криничанського району Дніпропетровської області, на проїзній частині автодороги Н-11 «Дніпро - Миколаїв (через м. Кривий Ріг)», у своїй смузі для руху, за напрямком з боку м. Кривого Рогу до м. Дніпра, допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_9 і не зупиняючись залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Своїми діями водій ОСОБА_6 , порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 2.10. та 12.3., 12.4. ПДР України. Порушення п. 12.3. ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої пішоходу ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: садин, ран та синців голови, крововиливів у покрови голови зі сторони внутрішнього боку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку; тупої травми грудної клітини: переломів 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12-го ребер по біля хребтовій лінії праворуч з пошкодженням пристінкової плеври; переломіві 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11-го ребер по заднє-пахвинній лінії ліворуч з пошкодженням пристінкової плеври, перелом 3,4,5,6,7,8,9,10-го ребер по середнє-ключичній лінії ліворуч та 2-11-го ребер по біля хребтовій лінії ліворуч, перелому лівої лопатки, ран нижніх долей обох легень; тупої травми черевної порожнини: ран селезінки, печінки; багатоскольчастого перелому нижньої третини лівої стегнової кістки, множиних синців та садин тулубу, кінцівок, крововиливів: в м`язи спини, розміром 45x37 см, по зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині, на відстані 74 см від підошви, розміром 13x11 см, по заднє-зовнішній поверхні лівої гомілки в верхній та середній третинах починаючись на відстані 27 см від підошви, розміром 28x13 см. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_9 настала відразу, тобто близько 23 год. 00 хв. 02 серпня 2021 року на місці пригоди від сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалася закритою черепно-мозковою травмою з крововиливами під оболонки мозку, тупою травмою грудної клітини з множинними переломами ребер, лівої лопатки, ранам легень, тупою травмою черевної порожнини з ранами селезінки та печінки, багатоскольчастим переломом лівої стегнової кістки та ускладнилася шоком.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок змінити та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, та призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, захисник не погоджується з рішенням суду в частині призначення покарання та неможливості застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Так, на переконання захисника, суд не надав належної оцінки тому, що обвинувачений, раніше не судимий, вчинив злочин ненавмисно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував спричинену шкоду та потерпіла до нього не має жодних претензій. Разом з цим, захисник звертає увагу, що обвинувачений є приватним підприємцем, який на власному автомобілі здійснює вантажні перевезення, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей. До того ж, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, обвинувачений був призваний до лав територіальної оборони, та перебуваючи на волі принесе більше користі своїй сім`ї та державі. Водночас, захисник зазначає, що враховуючи стаж керування транспортними засобами обвинуваченого, та те, що його основною діяльністю є здійснення вантажних перевезень, додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є також занадто суворим, й підлягає зменшенню до 1 року. За наведених обставин, на думку захисника, вирок підлягає зміні в частині призначення покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку також не підлягає.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При вирішенні питання звільнення особи від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, суд з`ясовує обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення злочину, що безпосередньо пов`язані з вчиненням злочину, що характеризують поведінку винної особи після вчинення злочину, а також індивідуальні особливості особи.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано не в повній мірі.
Як видно із оскаржуваного вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, відшкодував завдані збитки, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире розкаяння обвинуваченого, сприяння розкриттю вчиненого кримінального правопорушення.
З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише з ізоляцією від суспільства та призначив покарання в межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням з визначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Між тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, при призначенні покарання, не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який, зокрема, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, завдану злочином шкоду відшкодував в повному обсязі, потерпіла до нього претензій не має.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені у вироку висновки суду про доцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, за наявності вищезазначених підстав, є непереконливими.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів не може визнати призначене судом першої інстанції покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_6 й приходить до висновку, що воно є занадто суворим та підлягає пом`якшенню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає можливим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, з можливістю звільнення обвинуваченого, у відповідності до ст. 75 КК України, від його відбування із випробуванням із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків в силу вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Водночас, враховуючи обставини вчинення злочину, та поведінку потерпілого, який в темний час доби, перетинав проїзну частину у невстановленому для пішохідного переходу місці, а також особу обвинуваченого, який з 05.03.2022 за контрактом зарахований до добровольчого формування Шахівської сільської територіальної громади №1 добровольцем територіальної оборони, у зв`язку з чим має намір захищати нашу державу від нападу агресора, апеляційний суд вважає за можливе зменшити строк призначено додаткового покарання у виді позбавлення права керування.
На переконання апеляційного суду саме таке покарання в повній мірі відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України, оскільки є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Отже, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого задовольнити й змінити вирок в частині призначення ОСОБА_6 покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4