ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/273/22 Справа № 710/447/21 Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5

за участі прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2022 року яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Калінінського району Республіки Казахстан, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працює, не одружений, освіта середня, раніше судимий, востаннє 07.12.2017 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 307, ст. 69, ч.1. ст. 309 , ч.1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією 1/6 майна; 05.11.2020 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

До набрання вироком законної сили залишений запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою .

Строк відбуття покарання засудженому, ОСОБА_8 , рахувати з часу затримання, тобто з 15.01.2021 року.

в с т а н о в и л а :
Вироком районного суду ОСОБА_8 визнаий винуватим та засуджений за те, що він 13.01.2021 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 (на території Шполянської ОТГ), на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останній не менше 10 (десяти) ударів кулаками обох рук в область голови та тулуба, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: А) закритої черепно - мозкової травми, а саме - субарахноїдальних крововиливів на випуклих поверхнях обох потиличних часток мозку, забою розміщення речовини головного мозку лівої півкулі, крововиливів у шлуночки мозку, суцільного крововиливу на всій внутрішній поверхні м`яких покровів голови, які місцями мають відшарування від поверхні черепа, де є згустки крові, суцільного синця на поверхні обличчя, за виключенням нижньої частини носа, центру підборіддя і верхньої губи та центру обох щік, суцільного синця на передній поверхні обох вушних раковин, суцільного крововиливу на білковій оболонці обох очей, суцільного синця волосяної частини голови, який переходить на задню і задньо - бічні поверхні шиї, які виникли від дії тупого твердого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення та їх морфологічні ознаки, можуть відповідати проміжку часу близькому до доби перед моментом смерті, містять ознаку тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя; Б) перелому тіла 12-го грудного хребця із крововиливом над твердою мозковою оболонкою в даній області і без ушкодження спинного мозку, крововиливу у м`які тканини області 11-12 грудних хребців, перелому груднини по рівню 2 і 3 міжреберних проміжків із крововиливами в прилеглі тканини, переломів 2-8 ребра зліва по площині зверху вниз від пригрудної до задньо - пахвової лінії із помірними розривами плеври та крововиливами у прилеглі тканини, перелому 5 ребра по передньо - пахвовій лінії із помірними розривами плеври та крововиливами в прилеглі тканини, перелому 11-12 ребра по лопатковій лінії із помірними розривами плеври та крововиливами в прилеглі тканини, крововиливу у лівій грудній порожнині (600 мл), у правій грудній порожнині (300 мл), суцільного крововиливу у товщі тканин передньо-бічної поверхні грудної клітки зліва, які виникли від дії тупого твердого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, та їх морфологічні ознаки, можуть відповідати проміжку часу близькому до доби перед моментом смерті, містять ознаку, примінюючи їх до живих людей, тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя; В) синців лівих плеча і передпліччя, суцільного синця на тильній поверхні лівої кисті із повним захватом пальців, синців правого передпліччя, суцільного синця на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя із переходом на тильну поверхню всієї кисті, синців обох нижніх кінцівок, саден обох колінних суглобів і верхньої третини обох гомілок, які виникли від дії тупого твердого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи їх морфологічні ознаки, можуть відповідати проміжку часу близькому до доби перед моментом смерті, містять ознаку, примінюючи їх до живих людей, легкого тілесного ушкодження.

Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно - мозкової травми, що супроводжувалася забиттям речовини головного мозку під оболонковою і внутрішньо мозковою кровотечею та отяготилася набряком із набубнявінням речовини головного мозку на тлі недокрів`я внутрішніх органів.

Районним судом дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 14.09.2022 року щодо ОСОБА_8 , а кримінальне провадження закрити через відсутність доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Апелянт зазначає, що в ході досудового розслідування та судового розгляду взагалі не встановлено механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілою та не виключено у належний спосіб доводи обвинуваченого щодо можливого механізму одержання тілесних ушкоджень в наслідок падіння з висоти стоячи чи наближеного до нього.

Так, 15.01.2021 слідчим у кримінальному провадженні призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої одним із запитань поставлено запитання про можливість отримання тілесних ушкоджень померлою унаслідок падіння з висоти власного зросту.

Однак у висновку судово-медичного експерта від 29.03.2021, на який суд посилається у вироку, відповідь на вказане питання не надана, що також вказує на сумнів, який має тлумачитися на користь обвинуваченого.

При розгляді справи судом не надано належної уваги щодо твердження захисту про недопустимість доказів, якими обґрунтоване звинувачення ОСОБА_8 .

Так, при постановленні вироку суд послався на докази, які здобуті з порушенням чинного КПК України та не звернув уваги на недоліки, які вказувалися захистом під час їх дослідження доказів та в судових дебатах.

Щодо проведення огляду місця події 15.01.2021, який проведено слідчим ОСОБА_10 у період часу з 15 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв. оглянуто приміщення будинку, який ОСОБА_8 використовував як житло в розумінні чинного КПК України на ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини.

При цьому, відповідно до даних витягу із ЄРДР кримінальне провадження № 000034 зареєстроване 15.01.2021 о 18 годині 13 хвилин.

Даних про участь у проведенні вказаної слідчої дії іншими слідчими в протоколі огляду місця події не відображено.

Відповідно до даних доручення, що наявне у матеріалах справи, проведення досудового розслідування доручено слідчому ОСОБА_11 .

Таким чином до участі у справі слідчий ОСОБА_12 залучена після 18 години 13 хвилин, коли внесено відомості до ЄРДР. Саме з цього часу слідча ОСОБА_12 мала процесуальні повноваження на проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Щодо результатів обшуку домоволодіння ОСОБА_8 , який проведено 05.02.2021.

Сумнівними , на думку захисту є також результати такої слідчої дії як обшук, проведений на підставі ухвали слідчого судді від 03.02.2021.

При цьому обшук в часі проведено за минуванням значного проміжку часу після події, а саме 05.02.2021.

При цьому у кримінальному провадженні відсутні відомості про те, що обшукуваний будинок у період з 15.01.2021 по 05.02.2021 був опечатаним, або перебував під охороною у кримінальному провадженні немає. За таких обставин у вказаному будинку могли бути залишені будь-які сліди сторонніми особами.

До того ж ще під час огляду місця події 15.01.2021 у вказаному будинку перебували учасники слідчої дії, які контактували з трупом ОСОБА_9 .

Під час перегляду відеозапису слідчої дії предмети, які виявлені в будинку на час припинення відео зйомки не були опечатані, хоча і біли поміщені в поліетиленові спец пакети МВС, що не виключає можливості маніпуляції з ними після проведення обшуку.

При цьому твердження суду, висловлене у оскаржуваному вироку про опечатування речових доказів після проведення обшуку, є таким, що не підтверджене жодним із процесуальних документів.

Одночасно за змістом відеозапису, який додано до протоколу обшуку, предмети, виявлені в будинку протягом певного часу у неопечатаному вигляді перебували поза межами видимості учасників слідчої дії, та порядок їх зберігання в цей час не відображено у відеозаписі, що також не виключає можливість проведення маніпуляцій із вказаними предметами сторонніми особами.

Жоден із допитуваних свідків у кримінальному провадженні не є очевидцем події.

При цьому в частині заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 своїй матері, показання не перевірені іншими доказами, а отже, на думку захисту не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України судом кваліфіковано вірно.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про відсутність доказів винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині за ч.2 ст.121 КК України є необгрунтваними, які не заслуговують на увагу.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме показами свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що працює листоношою та у період часу з 04 по 25 число місяця носить пенсію. В обідню пору приїхали до місця проживання ОСОБА_16 , щоб віддати пенсію, оскільки її попередили, щоб вона сама до неї не йшла, тому приїхала разом із водієм. З будинку вийшов син та повідомив, що матері немає, пішла в гості. Вдруге приїжджала із начальницею, син просив видати кошти йому замість матері. Поводив себе неспокійно. Після чого вони повідомили старосту села. Приїхавши до будинку разом із старосто, ніхто не відчинив.

Покази свідка ОСОБА_15 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_17 , яка паояснила, що вона працює в «Укрпошта», видає пенсію листоношам. Пенсію ОСОБА_16 у січні, точної дати не пам`ятає, листоноша повернула та сказала, що вийшов син і повідомив, що бабуся пішла до подруг. Наступного дня, приїхавши за адресою до потерпілої з метою вручення пенсії, до неї вийшов син та просив видати пенсію йому, повідомив, що матір пішла до подружок. Після цього, вона звернулася до старости села Бойка, з яким разом приїхали до місця проживання ОСОБА_16 , стукали у вікна та двері, проте ніхто не відчинив. Востаннє бачила потерпілу у грудні місяці коли видавала пенсію. Бабуся була пожила, погано ходила, та недочувала, погано бачила, пенсію отримувала сама, за світло платила та розписалась сама.

Згідно показів свідка ОСОБА_18 , який показав, що він працює старостою села 2 роки до цього був 15 років головою села. Точної дати не пам`ятає, була зима, до нього звернулась начальник поштового відділення, щоб вручити пенсію ОСОБА_9 .. Разом із начальником поштового відділення приїхали близько 16 години 40 хвилин до місця проживання потерпілої. Стукали у вікна, до приміщень не заходили. Запитували сусідів, про місце знаходження ОСОБА_9 .. Сусіди відповіли, що не бачили потерпілої. Свідок телефонував до людей, в яких могла перебувати потерпіла, але отримав від них інформацію про її відсутність. Наступного дня приїхав до ОСОБА_8 , стукав у вікно проте ніхто не відчинив. Потім зателефонував до поліції. Приїхали працівники поліції, які стукали у двері, після чого вийшов ОСОБА_8 .. На питання де знаходиться мати, відповів, що вона вийшла в туалет. Коли працівники поліції відчини двері прибудови та виявили труп потерпілої, ОСОБА_8 повідомив, що мати впала коли йшла до сусідів чи в туалет. Потерпіла була одягнена у верхньому одязі. В неї на обличчі був синець. Свідок зазначив, що за життя остання його просила влаштувати її у будинок для літніх людей. Казала, що перебуває у поганих відносинах із сином. Ображалась, що той випиває.

Згідно показів свідка ОСОБА_19 , яка повідомила, що коли потерпіла жила сама вони товаришували, і свідок її часто навідувала. Після повернення сина ОСОБА_8 із місць позбавлення волі, перестала ходити до потерпілої. Остання жалілась, коли була з синцем, що її вдарив син ОСОБА_20 .

Відповідно до показів свідка ОСОБА_21 , яка повідомила, що працює продавцем в магазині, ОСОБА_22 знає , в січні місяці її не бачила, в грудні приходила до магазину разів три. Одного разу прийшла із синцем під правим оком, синець був фіолетового кольору, на вид йому було днів 2-3. Під час візитів до магазину, потерпіла скаржилась на Васька, її ображає, просила щоб її відправили до будинку пристарілих, бо боїться з обвинуваченим перебувати в одному будинку. Коли приходила із синцем під оком розповідала про те, що її вдарив ОСОБА_20 , який погрожував та обіцяв її задавити і зарізати. Після цього вона не бачила потерпілу. Свідок часто ходить через двір потерпілої, тому раніше часто бачила ОСОБА_23 в дворі. Потім запитувала в обвинуваченого про матір, на що отримала відповідь, що остання хворіє. Йдучи з роботи бачила, як голова села разом із завідуючою пошти, привозили пенсію бабі ОСОБА_24 , стукали у вікна.

Колегія суддів врахувавши дані покази свідків погоджується з думкою місцевого суду з приводу того, що вищезазначені свідки не були безпосередніми очевидцями подій нанесення обвинуваченим ОСОБА_13 тілесних ушкоджень потерпілій, проте приймає їх до уваги, як такі, що в своїй сукупності підтверджують неприязні відносини між потерпілою та обвинуваченим, що свідчить про нанесення обвинуваченим до події смерті тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_25 , наслідки яких синець на обличчі потерпілої, який безпосередньо бачили свідки і потерпіла казала, що вдарив її син ОСОБА_20 . При цьому потерпіла повідомляла свідків, що син її ображає та просила влаштувати її до будинку людей похилого віку.

Також винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України крім іншого підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 15.01.2021, місцем огляду якого було домоволодіння по АДРЕСА_1 , який проведений за участю понятих та власника (користувача) ОСОБА_8 . Під час огляду виявлено зокрема: у приміщенні сараю на ковровій доріжці зеленого кольору труп жінки, ОСОБА_9 , 1928 року народження. Під час огляду було вилучено частину підодіяльника з плямами бурого кольору, поміщено до спеціального пакету G-SU 1007748, опечатано, простирадло білого кольору з плямами бурого кольору поміщено до сейф пакету (а.с.212 -215 том.1). Даними фототаблиці долученої до протоколу (а.с.216-226). Вилучені речі відповідно постанови від 15.01.2021, винесеної слідчим СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_26 , визнані речовими доказами (а.с.227 том.1);

- даними протоколу огляду трупа від 16.01.2021, з якого вбачається, що в ході проведення розтину трупа ОСОБА_22 виявлено: на поверхні обличчя за виключенням нижньої частини носу, центру підборіддя, верхньої губи та центру обох щік суцільний синець із помірно набряклою поверхнею синьо фіолетового кольору, а в області лобу та повік, темно фіолетового кольору. На передній поверхні обох вушних раковин суцільні синці із помірно набряклою поверхнею синьо фіолетового кольору. На білковій оболонці обох очей суцільні крововиливи червоного кольору. Волосяна частина голови має суцільний синець вищеописаного характеру, який переходить на задню і задньо бічні поверхні шиї. На різних поверхнях лівих плеча і передпліччя поодинокі і хаотично розкидані синці неправильної розмірами від 2х2,5 2х3 см із помірно набряклою поверхнею синьо фіолетового кольору, місцями темно фіолетового кольору. На задньо зовнішній поверхні правого предпліччя поодинокі і хаотично розкидані синці неправильної форми, розмірами від 2х1 до 2х3 см із помірно набряклою поверхнею червоно синього кольору. На задній поверхні нижньої третини правого передпліччя із переходом на тильну поверхню всієї кисті суцільний синець із помітно набряклою поверхнею темно фіолетового кольору, місцями синьо фіолетового кольору. На різних поверхнях обох нижніх кінцівок поодинокі і хаотично розкидані синці неправильної форми розмірами від 1х2,5 до 2х3 см із помірно набряклою поверхнею червоно синього кольору. На передній поверхні обох колінних суглобів, і верхньої тритини обох гомілок, численні ссадна неправильної форми розмірами від 05х1 до 1,5 х2 см із підсохлою поверхнею темно червоного кольору, яка розташована нижче рівня прилеглої шкіри;

- даними висновку експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово медичної експертизи» від 29.03.2021 року, згідно якого 1) смерть ОСОБА_22 настала від закритої черепно мозкової травми, що супроводжувалася забиттям речовинами головного мозку, підоболонковою і внутрішньомозковою кровотечею та отяготилася набряком із набубнявінням речовини головного мозку на тлі недокрів`я внутрішніх органів. Ступінь прояву трупних явищ дозволяє думати про те, що із моменту смерті до моменту дослідження трупа в моргу пройшло не менше 48 годин.

2,4 І) При судово-медичному дослідженні трупа виявлені наступні ушкодження: А) Закрита черепно мозкова травма, а саме субарахноїдальні крововиливи на випуклих поверхнях обох потиличних часток мозку, забій розміщення речовини головного мозку лівої півкулі, крововиливи у шлуночки мозку, суцільний крововилив на всій внутрішній поверхні м`яких покровів голови, які місцями мають відшарування від поверхні черепа, де є згустки крові, суцільний синець поверхні обличчя, за виключенням нижньої частини носу, центру підборіддя верхньої губи та центру обох щік, суцільні синці на передній поверхні обох вушних раковин, суцільні крововиливи на білковій оболонці обох очей, суцільний синець волосяної частини голови, який переходить на задню і задньо бічні поверхні шиї. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи дані судово гістологічної експертизи та їх морфологічні ознаки, можуть відповідати проміжку часу близького до доби перед моментом смерті, містять ознаку тяжкого тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя. Смерть гр. ОСОБА_22 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями.

Б) Перелом тіла 12 го грудного хребця із крововиливом над твердою мозковою оболонкою в даній області і без ушкодження спинного мозку, крововилив у м`які тканини області 11-12 грудних хребців, перелом груднини, перелом ребер: зліва 2-8 по площині зверху вниз від середньо ключичної до задньо пахової лінії із розривами плеври та крововиливами в прилеглі тканини, 11-12 по місцю прикріплення до хребта із розривами плеври та крововиливами у прилеглі тканини; справа 4-8 по площині зверху вниз від пригрудної до задньо пахової лінії із помірними розривами плеври та крововиливами в прилеглі тканини, 5 по передньо паховій лінії із помірними розривами плеври та крововиливами в прилеглі тканини, 11-12 по лопатковій лінії із помірними розривами плеври та крововиливами в прилеглі тканини, крововилив у лівій грудній порожнині (600 мл), у праві грудній порожнині (300 мл), суцільний крововилив у товщі тканин передньо бічної поверхні грудної клітки зліва.

Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи дані судово гістологічної експертизи та їх морфологічні ознаки, можуть відповідати проміжку часу близькому до доби перед моментом смерті, містять ознаку, примінюючи їх до живих людей, тяжкого тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя.

- даними висновку № 05-1-08/67, відповідно до якого на простирадлі, яке виявлено під час огляду місця події 15.01.2021 в одній із кімнат будинку по АДРЕСА_1 на ліжку, та на простині, яка знаходилася у кухні будинку по АДРЕСА_1 , (висіла над плитою на натягнутому металевому дроту) виявлено кров, яка могла походити від ОСОБА_22 ( том 2 а.с. 116-118);

- даними висновку № 05-1-08/58, відповідно до якого на частині підодіяльника, який виявлено під час огляду місця події 15.01.2021 в одній із кімнат будинку по АДРЕСА_1 , виявлено кров, яка могла походити від ОСОБА_22 ( том 2 а.с. 121-123);

- даними висновків № 05-1-08/68, № 05-1-08/60 та № 05-1-08/62, відповідно до яких на майці, светрі та штанах потерпілої ОСОБА_22 , які вилучено під час огляду трупа, вивалено кров яка могла походити від ОСОБА_22 ( том 2 а.с.129-131,143-145, 148-150, 231-235);

- даними висновку № 05-05-06/40, відповідно до якого на штанах обвинуваченого, виданих добровільно відповідно заяви ОСОБА_8 від 04.02.2021 р. та визнаних речовими доказом відповідно постанови від 04.02.2021 року, виявлено кров, яка може походити від потерпілої ( у вигляді домішки) ( том 2 а.с. 99-103, 162-164);

- даними висновків № 05-01-08/59, № 05-01-08/61, № 05-1-08/64, ; 05-1-08/71, відповідно до яких на підодіяльнику, наволочці, рушнику, чоловічій куртці, які виявлені та вилучені під час обшуку домоволодіння потерпілої ОСОБА_22 від 05.02.21, виявлено кров, яка могла походити від потерпілої ( том 2 а.с. 164-168,172-174,177-179).

Крім того під час судового розгляду в суді першої інстанції був допитаний експерт Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово медичної експертизи» Смілянське міжрайонне відділення, ОСОБА_27 , який пояснив, що виявлені ушкодження могли виникнути від любого тупого предмета, нога, рука, палиця. Наявні тілесні ушкодження не мають специфічних характерних ознак, за якими можливо було б характеризувати травмуючу поверхню предмета, якою було нанесено тілесні ушкодження людині. Смерть потерпілої перебуває у прямому причинному зв`язку з переліченим у п. (А) висновку тілесними ушкодженнями. Причина смерті черепно-мозкова травма. Всі інші травми сприяли смерті. Тілесні ушкодження, які зазначені у висновку експерта, та стали причиною смерті, потерпіла не могла отримати в наслідок падіння. Смерть потерпілої настала не менше ніж за 48 годин до моменту дослідження судовим експертом, оскільки спостерігалось трупне заклякання.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

До суду апеляційної інстанції надійшло від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_28 клопотання про повторне дослідження доказів.

Ухвалою колегії суддів без виходу в нарадчу кімнату було відмовлено в задоволення заявленого клопотання в зв`язку з наступним.

Відповідно до норми ч.3 ст.404 КПК України, обов`язок суду апеляційної інстанції полягає в безпосередньому дослідженні доказів лише у перелічених в законі випадках, а саме: 1) при наявності клопотання учасників кримінального провадження про повторне дослідження обставин, 2) якщо ці обставини досліджені судом першої інстанції не повністю, або з порушенням.

Враховуючи вищевикладене та встановивши, що докази про повторне дослідження яких просить захисник, судом першої інстанції досліджені повно, об`єктивно, з дотриманням вимог КПК, а клопотання зводиться лише щодо незгоди з оцінкою досліджених доказів, то в такому разі суд позбавлений можливості досліджувати обставини про які просить в своєму клопотанні захисник ОСОБА_14 та вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів.

При цьому колегія суддів враховує рішення Верховного Суду від 30.05.2019 року та від 09.07.2019 року (судове провадження №51-9282 км18, №51-392 км 19), про те, що сам по собі факт непогодження з висновком суду, не є підставою для повторного дослідження доказів; повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, при цьому, відмова в задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів не свідчить про порушення процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про відсутність належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували винуватість ОСОБА_8 у нанесенні потерпілій тілесних ушкоджень спростовуються вищенаведеними доказами, які отримали відповідну оцінку при їх дослідженні судом першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст.86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Частною 2 ст.93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Докази на підтвердження винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, допустимості, достовірності та достатності і у своїй сукупності доводять винуватість Гончара поза розумним сумнівом, що призвело для постановлення обвинувального вироку.

Невизнання винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Відповідно до показів експерта Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово медичної експертизи» Смілянське міжрайонне відділення, ОСОБА_27 , виявлені ушкодження на потерпілій могли виникнути від любого тупого предмета, нога, рука, палиця. Наявні тілесні ушкодження не мають специфічних характерних ознак, за якими можливо було б характеризувати травмуючу поверхню предмета, якою було нанесено тілесні ушкодження людині. Тілесні ушкодження, які зазначені у висновку експерта, та стали причиною смерті, потерпіла не могла отримати в наслідок падіння. Тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що не надана відповідь про можливість отримання тілесних ушкоджень померлою внаслідок падіння є безпідставними.

Доводи захисника про недопустимість доказу протоколу огляду місця події від 15.01.2021 року не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, підставою для проведення огляду місця події (будинковолодіння) стало повідомлення старости села ОСОБА_18 15.01.2021 року о 13 годині 37 хвилин, що громадянка похилого віку, 94 роки, яка проживає разом із сином ОСОБА_8 близько двох діб не виходить з будинку.

З метою перевірки даної інформації та з`ясування обставин, було здійснено огляд житлового будинку, в процесі якого виявлено труп потерпілої з ознаками насильницької смерті. Таким чином вказана слідча дія була невідкладною.

Огляд місця події, а саме домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 був проведений слідчим ОСОБА_10 у період часу з 15 год. 30 хв. по 17 годину за заявою (згодою) Гончара від 15.01.2021 року, який не заперечував щодо проведення працівниками поліції огляду будинковолодіння в якому він проживає та сам показав де знаходиться потерпіла, яку він переніс у прибудову. (а.к.п.211 т.1).

Є безпідставними посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом, оскільки заяву про дозвіл на огляд відібрала слідча ОСОБА_12 після проведення даної слідчої дії, яка була залучена до участі у справі після внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення 15.01.2021 року о 18.13 год., тоді як огляд проводив слідчий ОСОБА_10 та даних про інших осіб протокол огляду місця події не містить.

Слідча ОСОБА_12 , відповідно до відомостей Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, входить у групу слідчих у кримінальному провадженні № 0000034. Крім того, як сам зазначив обвинувачений та свідок ОСОБА_18 , на місце події прибула група працівників поліції.

Таким чином зазначена слідча дія зафіксована у належній процесуальній формі, яка здійснювалась з метою перевірки отриманої інформації, яка відповідає вимогам статей 233, 237 КПК України.

Крім доказів, які місцевий суд поклав в основу обвинувачення визнаного судом доведеним, колегія суддів враховує поведінку обвинуваченого ОСОБА_13 , який під час судового розгляду в суді першої інстанції пояснив, що коли зайшов до кімнати, мати вже не дихала. Через два дні переніс її у прибудову. Чотири доби вона лежала мертва. При цьому коли свідки приходили до будинку та запитували в обвинуваченого ОСОБА_13 де його мати, оскільки хотіли віддати їй особисто пенсію, останній повідомив, що вона пішла в гості. Тобто, ані свідкам, ані зателефонувавши до поліції чи до швидкої допомоги ОСОБА_13 не повідомив про смерть своєї матері. Тим більше, колегія суддів враховує кількість нанесених тілесних ушкоджень та їх локалізацію, які не могли б виникнути внаслідок падіння потерпілої. Гончар також не зміг пояснити звідти взялась така кількість тілесних ушкоджень у потерпілої.

Сторона захисту в апеляційній скарзі вказує про недопустимість доказу результатів протоколу обшуку домоволодіння ОСОБА_8 , який проведений за минуванням значного проміжку часу після події, а саме 05.02.2021 року, предмети, які були вилучені під час обшуку не були опечатані, хоча і поміщені у поліетиленовий спец пакет МВС, у протоколі не зазначено про факт опечатування вилучених предметів.

На підставі постанови слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 05.02.2021 року був призначений ряд судово-медичних експертиз, відповідно до яких, експерти зазначили, що речі на експертизу надійшли в запакованих сейф пакетах, тому підстав вважати, що речі, які були вилучені під час обшуку не були опечатані , не заслуговують на увагу. Вказана слідча дія проведена відповідно до вимог статей 233-236 КПК України.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про отримання зразків крові обвинуваченого ОСОБА_13 та потерпілої у невідомий спосіб.

04.02.2021 року на підставі постанови прокурора ОСОБА_29 , за участю фельдшера медчастини ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» ОСОБА_30 у присутності понятих у Гончара відібрані зразки крові на марлевий тампон, який поміщений до паперового конверту (а.к.п.97-98 т.2).

Крім того, ОСОБА_13 були роз`яснені його права, він не заперечував проти відібрання зразків крові та не наполягав на залученні захисника, тобто вказану слідчу дію було проведено відповідно до вимог ст.245 КПК України за правилами ст.241 КПК України та участь захисника при цьому не є обов`язковою.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не є тими істотними недоліками, які впливають на допустимість та достатність доказів.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд використав всі можливі засоби та способи для встановлення істини по справі, допитавши обвинуваченого, свідків, експерта, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах кримінального провадження та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність поза будь-яким розумним сумнівом винуватості ОСОБА_13 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , місцевий суд дотримався Загальної частини та в межах Особливої частини кримінального закону, враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, який не працює, вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, вину в інкримінованому злочині не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обтяжуючих покарання обставин рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах і як наслідок призначив ОСОБА_13 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України 9 років позбавлення волі, що є достатнім та необхідним для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, при перевірці матеріалів кримінального провадження порушень вимог матеріального та процесуального права колегією суддів не встановлено, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2022 року, щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя -

Судді -