Справа № 463/2117/21
Провадження № 1-кп/463/197/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000174 від 08.02.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 08 лютого 2021 року близько 02 год. 40 хв., знаходячись на АЗС «ОККО», за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького,292, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс чотири удари кулаком правої руки в обличчя та тулуб потерпілого ОСОБА_6 , після чого наніс ще один удар в ділянку тулуба. Внаслідок нанесених ударів, потерпілий отримав синець на передній поверхні лівої вушної раковини з переходом в завушну ділянку, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку не визнав. Суду показав, що 08.02.2021 року близько 02 год. 30 хв. він разом з ОСОБА_7 зайшли до приміщення АЗС «ОККО» по вул.Б.Хмельницького в м.Львові, щоб перекусити. За сусіднім столиком сидів потерпілий, який раптово почав до них виражатися нецензурною лайкою та погрожувати. Він йому наніс один ляпас правою рукою по щоці. При цьому, ОСОБА_7 теж хотів нанести удар потерпілому, але промахнувся і впав. В цей час він підійшов до потерпілого, який взяв його руками за кофту, але він його відштовхнув. Зазначив, що крім ляпасу він жодних ударів потерпілому не наносив. Твердження потерпілого про нанесення йому тілесних ушкоджень є надуманими та не відповідають дійсності, просить визнати його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується низкою логічно узгоджених та послідовних, а відтак, на думку суду, достовірних доказів.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що вночі 08.02.2021 року він заїхав на АЗС «ОККО» по вул.Б.Хмельницького в м.Львові. У приміщенні за столиком сиділо двоє невідомих йому осіб, які поводили себе галасливо. Він зробив їм зауваження, щоб вони не шуміли, при цьому, вони почали по відношенню до нього агресивно поводитися. Обвинувачений ОСОБА_5 почав його бити, наніс близько 3-4 ударів в ділянку голови, лівої частини вуха, після чого він впав на землю. Інша невідома йому особа тримала його за шию, при цьому, обвинувачений копнув його в задню частину тіла. Також зазначив, що на його думку така поведінка обвинуваченого могла бути спричинена внаслідок вживання алкогольних напоїв останнім.
Показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що вночі у лютому 2021 році, точного дня не пригадує, він разом з ОСОБА_5 прийшли на АЗС «ОККО» по вул.Б.Хмельницького в м.Львові. Замовили собі хот-доги та сіли за столик. Також зазначив, що вони в цей день вживали алкогольні напої. За сусіднім столиком сидів потерпілий, який почав до них агресивно виражатися. Обвинувачений дав йому ляпаса. Він теж хотів завдати удар потерпілому, але промахнувся, та вони з обвинуваченим впали на землю. Чи душив потерпілого він не пригадує. Також зазначив, що обвинувачений наніс потерпілому один ляпас рукою в ділянку обличчя, нанесення інших ударів він не бачив. В подальшому, приїхали працівники поліції, які почали встановлювати обставини справи.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що вона працює оператором на АЗС «ОККО». В лютому 2021 року, точного дня не пригадує, вона заступила на нічну зміну з 19 год. 00 хв. Вночі прийшло троє хлопців, які замовили собі каву та бургери і сіли за столик. Потім приїхав потерпілий, який також сів за сусідній столик. В цей час, інший працівник АЗС ОСОБА_9 повідомив, що між хлопцями виник словесний конфлікт. Вона зробила їм усне зауваження, щоб вони перестали шуміти. Через деякий час знов виникла конфліктна ситуація, яка переросла в бійку. При цьому, вона бачила, як обвинувачений та потерпілий шарпали один одного, після чого потерпілий опинився на підлозі. Хто і скільки ударів наніс вона не бачила. В подальшому, потерпілий залишився у приміщенні АЗС, а обвинуваченого з колегою вона попросила вийти на вулицю. Також зазначила, що коли потерпілий лежав на підлозі, хтось з цих двох хлопців його копнув, хто саме вона не пригадує. Через деякий час приїхали працівники поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що він працює молодшим оператором на АЗС «ОККО». В лютому 2021 року, точного дня не пригадує, він перебував на робочому місці. Вночі на АЗС прийшов потерпілий, якого він знає візуально, як постійного клієнта, та замовив собі каву. Через деякий час прийшли ще двоє хлопців, серед яких був обвинувачений. Вони замовили собі каву та хот-доги. Потерпілий та обвинувачений з колегою знаходилися у приміщенні АЗС за сусідніми столами. Раптом між обвинуваченим та потерпілим виникла словесна перепалка, яка в подальшому переросла у шарпанину. Під час цього конфлікту він знаходився біля каси. Також він бачив, як потерпілий і обвинувачений під час шарпанини впали на підлогу. Коли він почав їх розбороняти, у нього склалося враження, що обвинувачений перебуває в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи його агресивну поведінку. Оскільки даний конфлікт продовжувався він звернувся до оператора ОСОБА_8 , щоб вона викликала поліцію. Також зазначив, що він особисто не бачив факту нанесення ударів потерпілому, лише бачив, як обвинувачений копнув потерпілого, який лежав на підлозі.
Разом з тим, суд вважає, що покази свідка ОСОБА_7 є не повністю правдивими і дані з метою захисту свого товариша ОСОБА_5 . При цьому, суд вважає, що саме показання потерпілого, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідають фактичним обставинам справи, об`єктивно підтверджують їх і доповнюють обставини заподіяння потерпілому обвинуваченим легкого тілесного ушкодження.
Крім того, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту, що свідок ОСОБА_8 перебуває у дружніх відносинах з потерпілим ОСОБА_6 та останньою надано покази на користь потерпілого. Даний свідок попереджалась судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, і під час допиту у суді, надавала послідовні й логічні показання, які за своїм змістом повторюють та доповнюють картину події вчиненого кримінального проступку.
Відповідно до змісту протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.02.2021 року, ОСОБА_6 зазначив, що 08.02.2021 року по АДРЕСА_2 , на АЗС «ОККО», він сидів пив каву. До нього підійшли двоє незнайомих йому особи, почали погрожувати, копали його ногами і руками.
Як вбачається з Консультативного висновку спеціаліста № 1903 від 08.02.2021 року, ОСОБА_10 08.02.2021 року звернувся в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова». Взято кров на етанол. Проведено огляд, рентгенобстеження, консультація нейрохірурга, хірурга. Від госпіталізації відмовився. На час огляду даних за травму внутрішніх органів грудної клітки та живота не виявлено. Діагноз: «Забій грудної клітки. Забій передньої черевної стінки. Забій поперекової ділянки зліва». Рекомендовано УЗД ОЧП та консультація нейрохірурга. На час огляду вільної рідини в черевній порожнині не виявлено. Ознак травми ОЧП не візуалізується. Діагноз нейрохірурга: «Забій м`яких тканин привушної ділянки зліва».

Згідно з висновком експерта № 160 від 09.02.2021 року вбачається, що при обстеженні ОСОБА_11 лікарями КНП КЛШМД м.Львова 08.02.2021 року було встановлено діагноз: «Забій грудної клітки. Забій передньої черевної стінки. Забій поперекової ділянки зліва. Забій м`яких тканин привушної ділянки зліва». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлений синець на передній поверхні лівої вушної раковини з переходом в завушну ділянку. Синець утворився від дії тупого предмета, міг виникнути від удару кулаком 08.02.2021 року, як вказує ОСОБА_12 та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Діагноз: «Забій грудної клітки. Забій передньої черевної стінки. Забій поперекової ділянки зліва», виставлений в КНП КЛШМД м.Львова, при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не може бути прийнятим, оскільки не підтверджений об`єктивними даними, тобто наявністю синців, саден, ран, тощо, відповідно п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Судово-медичних даних, про утворення синця у потерпілого внаслідок одноразового падіння на площину з висоти власного росту не має.

Під час судового розгляду було задоволено клопотання захисника ОСОБА_4 про допит експерта в судовому засіданні.
Разом з тим, 06.05.2022 року на адресу суду надійшов лист від начальника КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_13 , згідно якого повідомлено, що трудові відносини між КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» та експертом ОСОБА_14 припинено на підставі наказу № 86-к від 14.04.2022 року.
З протоколу огляду предмету від 22.02.2021 року та оглянутими в судовому засіданні відеозаписів з камер спостереження за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького,292 (АЗС «ОККО»), підтверджується факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .
Окремі неістотні розбіжності у показаннях потерпілого та свідків, на які вказала сторона захисту у промові в судових дебатах, не впливають на фактичну сторону обвинувачення та пов`язані, передусім з тривалим часом, що пройшов з моменту події злочину. При цьому, потерпілий, як безпосередній учасник конфлікту, в судовому засіданні найбільш повно показав про обставини вчиненого відносно нього кримінального проступку.
Також суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що висновок експерта № 160 від 09.02.2021 року є недопустимим доказом, оскільки він відповідає вимогам ст.102 КПК України щодо його змісту. У висновку експерта викладені відповіді на всі запитання поставлені відповідно до постанови дізнавача про доручення проведення судово-медичної експертизи від 08.02.2021 року.
За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував і встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального проступку та прийшов до висновку, що обвинуваченим вчинено кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_5 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному проступку за ч.1 ст.125 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява № 1637/04), в якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час, згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого в обвинувальному акті зазначено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Разом з тим, за результатами судового розгляду, суд вважає, що обвинувачений не усвідомив своєї протиправної поведінки і не розкаявся у вчиненому.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує позицію сторони обвинувачення та потерпілого, які просили призначити покарання у виді громадських робіт, характер та тяжкість вчиненого кримінального проступку, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, особу обвинуваченого, який раніше не суджений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психічного захворювання не перебуває, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.
На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 100 годин (сто годин) громадських робіт.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Речові докази по справі: DVD-R диск з відеозаписами камер спостереження АЗС «ОККО», за адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького,292, - залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1