Справа № 742/4640/21
Номер провадження 1-кп/699/94/22
УХВАЛА
щодо продовження запобіжного заходу

29.03.2022 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань з повною технічною фіксацією матеріали кримінального провадження № 0001063 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

УСТАНОВИВ:
До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області на підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» надійшло кримінальне провадження № 0001063 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.

Підготовче судове засідання у справі призначено на 29.03.2022 на 15.00 год.

До початку підготовчого засідання до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про заміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з доправленням його до ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в територіальній обороні міста Прилук.

Указане клопотання мотивоване тим, що на даний час на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.02.2022 відносно ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 01.04.2022 включно.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 зараз перебуває в СІЗО в м. Чернігові, місто знаходиться в облозі окупантів, відсутнє електро та водо постачання, кілька днів тому ворожий снаряд влучив прямо в двір на території СІЗО, є велика ймовірність влучання та повного знищення будівлі СІЗО, люди в Чернігівському СІЗО приречені на голодну смерть або смерть від ворожого снаряду. Однак прокурором досі не подано клопотання до суду про заміну або продовження запобіжного заходу, а зміни до КПК, які надають повноваження захиснику особисто звернутись з клопотанням про заміну запобіжного заходу для обвинуваченого, ще не набрали законної сили (законопроект підписаний 21.03.2022 повернуто з підписом від Президента), тому захисник вважає за необхідне звернутися до суду та до прокурора з даним клопотанням від імені підзахисного ОСОБА_5 .

Водночас, 25.02.2022 обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в СІЗО в м. Чернігові, підписав добровільну згоду про участь в бойових діях для захисту Батьківщини від ворога в лавах ЗСУ. Командир НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони майор ОСОБА_6 в свою чергу, маючи підписаний контракт зі ОСОБА_5 , та маючи нагальну потребу в добровольцях для поповнення бійців в територіальну оборону міста Прилук, підготував звернення до Президента України про звільнення ОСОБА_5 з Чернігівського слідчого ізолятора для проходження служби у військовому резерві НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони. Такий лист разом з клопотанням від імені матері обвинуваченого ОСОБА_5 направлено в Офіс Президента електронною поштою.

Матеріали клопотання містять докази того, що в травні 2021 року обвинувачений ОСОБА_5 як військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 проходив навчальні збори на посаді стрільця-санітара, зарекомендував себе з позитивної сторони як дисциплінований, вихований військовослужбовець. Він пройшов навчальні збори та бойову підготовку з метою подальшої військової служби в гарячих точках Луганську та Донецьку, усвідомлюючи святий обов`язок перед Вітчизною на захист рідної землі.

Отже, ураховуючи вищевикладені обставини сторона захисту вважає, що в умовах воєнного стану обвинувачений ОСОБА_5 готовий стати на захист Батьківщини і тому захисник просить замінити запобіжний захід обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Водночас, прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 до початку підготовчого судового засідання звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового слідства та суду обґрунтовується тим, що санкції інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна. Крім того останній зареєстрований у м. Києві, а проживає в орендованій квартирі у м. Прилуки, ніде не працює, тому може без дозволу слідчого та прокурора залишити місце свого проживання та переховуватися від органів досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 відоме місце перебування потерпілого, тому перебуваючи на волі він зможе впливати на нього шляхом залякування, підкупу, шантажу або іншим чином, змушуючи таким чином змінити його попередні покази. Крім цього, на даний час є інша особа, яка разом зі ОСОБА_5 вчинила розбійний напад ОСОБА_7 , який наразі перетнув кордон з Польщею, а тому перебуваючи на волі обвинувачений матиме можливість вільно спілкуватися з ним та обговорювати захисні версії.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, може бути вираженим у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до дачі неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Обґрунтування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання не містить.

У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану органами Національної поліції України тимчасово не здійснюється конвоювання осіб, що перебувають під вартою в судові засідання. З огляду на вказане обвинувачений, що перебуває у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», у підготовче судове засідання не доставлявся. З метою забезпечення його участі у вказаному засіданні суду йому було запропоновано надати згоду на участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор». Однак у зв`язку з бойовими діями м. Чернігів заблоковане окупантами, а в приміщенні слідчого ізолятора відсутнє енергопостачання та відсутній Інтернет, тому обвинувачений не мав можливості взяти участь в засіданні суду ані особисто, ані в режимі відеоконференції.

При цьому обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою, за змістом якої просив не продовжувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки подальше перебування у слідчому ізоляторі несе загрозу для його життя. Зазначив, що він є колишнім військовослужбовцем та на даний час доцільніше було б використати його знання та вміння для захисту Батьківщини.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, зокрема зазначив, що продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив клопотання задовольнити. Указав, що існування цих ризиків посилилося через введення в Україні воєнного стану, оскільки працівники правоохоронних органів задіяні для захисту територіальної цілісності України.

Щодо клопотання захисника прокурор повідомив, що положення КПК України не надають права стороні захисту звертатися до суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації. Також прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, тому відповідно до ч. 1 ст. 616 КПК України встановлено заборону звертатись у даному випадку з таким клопотанням.

Захисник ОСОБА_4 у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просила відмовити. Свою позицію обґрунтовувала тим, що указані в клопотанні прокурора ризики є надуманими. Подальше перебування ОСОБА_5 у слідчому ізоляторі становить загрозу для його життя. Звертала увагу, що обвинувачений виявив бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації. З огляду на вказане просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою особисте зобов`язання, щоб він мав змогу захищати рідну землю.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами, за змістом яких просили через воєнний стан провести розгляд даної справи без їх участі. При цьому ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора, оскільки вважає, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися, а положеннями ст. 616 КПК України взагалі не передбачено зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід. Указана стаття передбачає можливість скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише для проходження військової служби в лавах ЗСУ за призовом під час мобілізації і лише на підставі клопотання прокурора до суду.

Потерпілий ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про здійснення розгляду даного кримінального провадження без його участі.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника, дослідивши та перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.10.2021 відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять днів.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.11.2021 відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.12.2021.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.12.2021 відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 06.02.2022 включно. Ухвалою цього ж суду від 01.02.2022 вказаний запобіжний захід продовжено на шістдесят днів, до 01.04.2022 включно.

Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2020 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» ураховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, територіальну підсудність Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області змінено та визначено за Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області.

Відповідно до приписів ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положеннями ч. 1 ст. 193 КПК України визначено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника.

Водночас, прокурор та захисник у підготовчому судовому засіданні вважали за можливе розглянути внесені ними клопотання без участі обвинуваченого. При цьому, сам ОСОБА_5 у поданій до суду заяві не заперечував щодо розгляду вказаних клопотань за його відсутності.

Згідно з рекомендаціями Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 судам необхідно брати на себе відповідальність, напрацьовувати відповідну судову практику, виходячи з реалій воєнного часу та необхідності дотримання загальних засад кримінального провадження.

З огляду на вказане вважається за можливе здійснити розгляд внесених клопотань щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 без його участі.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Суд зазначає, що дана категорія може були предметом оцінки лише слідчого судді на стадії досудового розслідування. Тож суд, оцінуючи клопотання прокурора, бере до уваги лише той факт, що раніше, в передбаченому законом порядку, слідчим суддею як судом встановленим законом, було надано відповідні висновки наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри.

Щодо наявності ризиків.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для постановлення попередніх ухвал суду про продовження застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 були обґрунтованість наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості обвинуваченого відповідно до ст. 178 КПК України. Аналогічні посилання як на підставу застосування запобіжного заходу наведено прокурором і у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу від 25.03.2022.

У клопотанні прокурора не зазначено про наявність нових ризиків. Проте зазначено, що його метою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

У клопотанні вказано, що ймовірність можливого переховування обвинуваченого обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути застосоване, а саме застосування реальної міри покарання.

Ризик незаконного впливу на потерпілого обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 знає адресу його місця проживання.

Ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню «може бути вираженим у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до дачі неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій». Тобто його обґрунтування полягає у припущенні прокурора щодо можливого вчинення обвинуваченим зазначених дій.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувачений залишив місце вчинення кримінального правопорушення та був затриманий працівниками поліції через два дні, що є доказом наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків впливу на потерпілих та перешкоджанню кримінальному провадженню, то слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей щодо вчинення обвинуваченим будь-яких дій з таким наміром, з огляду на що суд дійшов висновку про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених пп 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

У клопотанні прокурор взагалі не наводить аргументи щодо неможливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому судом враховано, що обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , періодично проживає разом з матір`ю ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим дядько обвинуваченого ОСОБА_12 надав свою згоду на відбування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у належному йому житлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Ураховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, суд дійшов висновку, що стосовно обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід, проте він має бути більш м`яким, ніж тримання під вартою. З огляду на викладене клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання стосовно виду запобіжного заходу, який слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 суд бере до уваги зміст клопотання сторони захисту та думку прокурора з цього приводу.

Так, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 суд дійшов наступного.

У разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, положення статті, на яку посилається захисник як на правову підставу, не передбачають зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на будь-який інший. Указаний запобіжний захід відповідно до ст. 615 КПК України може бути скасовано для проходження військової служби за призовом, однак таке скасування заборонено щодо обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених статтями 186, 187 Кримінального кодексу України. Крім того право захисника звертатися до суду з вказаним клопотанням також не передбачено.

З огляду на вище зазначене, положення ст. 615 КПК України не можуть бути застосовані для зміни запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_5 .

Разом з тим, така можливість передбачена в загальному порядку на підставі ст. 331 КПК України.

Ураховуючи наведений вище аналіз, суд дійшов висновку про необхідність зміни запобіжного заходу та застосування щодо ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Обвинуваченому письмово під підпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор, оскільки справа перебуває у провадженні суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 176-178, 181, 183, 194, 202, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001063 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України (з урахуванням особливостей воєнного стану):

-брати участь у судових засіданнях за кожною відповідною вимогою судової установи;

-після звільнення з-під варти повідомляти суд та прокурора про адресу фактичного місця перебування, у тому числі повідомляти таку інформацію при кожній подальшій зміні місця перебування;

-утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною прокурором, слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею з дотриманням умов, визначених прокурором, слідчим суддею, судом.

Обвинуваченого ОСОБА_5 письмово повідомити про покладенні на нього обов`язки, у тому числі шляхом направлення такого повідомлення засобами електронної пошти чи з використанням доступних обвинуваченому месенджерів.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання становить 60 (шістдесят) днів та обчислюється з дати постановлення ухвали, тобто з 29.03.2022. Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання припиняє свою дію о 23 год. 59 хв. 27.05.2022.
Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання покласти на прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення направити обвинуваченому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Підготовче судове засідання відкласти на 05.05.2022 на 14.00 год.
Повний текст ухвали складено 04.04.2022.

СуддяОСОБА_1