Справа № 303/4841/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/422/22, за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурорка),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2022 року відмовлено у задоволенні погодженого з прокуроркою клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю до 29 вересня 2022 року включно з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце фактичного проживання (будинок АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора чи суду, цілодобово.

З матеріалів клопотання убачається, що 29.07.2022 до слідчого судді надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, що мало місце 18.07.2022 у період часу з 02 год по 02 год 25 хв за адресою АДРЕСА_2 , щодо потерпілої ОСОБА_8 , а також вказує на наявність доказів, що підтверджують обґрунтованість підозри. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, ч. 1 ст.177 КПК України: переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. В обґрунтуванням ризиків слідчий вказує на те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, скоєне із корисливих мотивів, за його вчинення передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, на даний час ще не допитані всі свідки у кримінальному провадженні та не знайдені всі викрадені речі, підозрюваний ОСОБА_7 не працює, постійного джерела доходу не має, жодних осіб, які б викликали довіру в суду щодо забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного не встановлено. Тому, слідчий вважає, що наведені обставини свідчать про неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням максимального розміру застави, передбаченого ст. 182 КПК України.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що у провадженні слідчого знаходиться кримінальне провадження, внесене 19.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за № 0000606, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання доказами, зокрема протоколами оглядів місця події від 18, 19, 25 липня 2022 року, допиту потерпілого, свідків та іншими, на підставі яких 29.07.2022 ОСОБА_9 висунуто повідомлення про підозру. Проте, на переконання слідчого судді, слідчим не надано доказів у підтвердження того, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вид та розмір покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного - раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає та, зі слів, відшкодував потерпілій завдані збитки, про що міститься відповідна розписка, слідчий суддя дійшов висновку про те, що достатнім, у даному випадку, запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальної поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, буде домашній арешт. Разом із тим, слідчий суддя не взяв до уваги характеристику на підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки вона складена співробітником поліції, що, в свою чергу, викликає сумніви в її об`єктивності. Тому, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави та застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою та цілодобово не залишати місце фактичного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду в залежності від стадії кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурорка, посилаючись на доводи, які містяться у клопотанні слідчого, вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що рішення слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки встановлені ризики, з існуванням яких погодився слідчий суддя, а також інші обставини, на які є посилання у клопотанні, свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю. Разом із тим, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутня розписка потерпілої про відсутність претензій матеріального характеру до підозрюваного, що в свою чергу свідчить про безпідставність посилання слідчого судді на таку розписку як на підтвердження відсутності у потерпілої матеріальних претензій щодо підозрюваного. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки не подавали; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні старшого слідчого СВ Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження, внесене 19.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та адвокатка ОСОБА_10 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами оглядів місця події від 18, 19, 25 липня 2022, допиту потерпілого, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких 29.07.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Також, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна), може призвести до настання передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваного ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, визнає вину. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки встановлені ризики, з існуванням яких погодився слідчий суддя, а також інші обставини, на які є посилання у клопотанні, свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня розписка потерпілої про відсутність щодо підозрюваного претензій матеріального характеру, що в свою чергу свідчить про безпідставність посилання слідчого судді на таку розписку як на підтвердження відсутності у потерпілої матеріальних претензій щодо підозрюваного.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце фактичного проживання (будинок АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора чи суду, цілодобово.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , та обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю до 29 вересня 2022 року включно, -залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: