Справа №750/2139/22
Провадження №1-кп/750/157/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2022 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 15.04.2022 щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, оператора відділення підтримки (користувача) пункту управління зв`язком НОМЕР_1 інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 25.03.2022 близько 08 годин 00 хвилин в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка розташовується за адресою: АДРЕСА_2 . 07.04.2022 солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків. Так, ОСОБА_4 внаслідок нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не виконував обов`язки військової служби з 25.03.2022 по 06.04.2022, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.5 ст.407 КК України визнав повністю та у повному обсязі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, погодившись з часом, місцем, способом, мотивом, метою, наслідками та всіма іншими обставинами щодо вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення, котрі були встановлені та вказані правильно, і всі ці обставини він визнає повністю. У скоєному щиро розкаявся, жалкував з приводу ним вчиненого, пояснив, що мав прибути на службу 25.03.2022, але не прибув і з`явився лише 07.04.2022, при цьому поважних причин нез`явлення на службу у нього не було. Жалкував з приводу вчиненого, вказав, що хоче продовжити службу, захищати народ України, запевнив про недопущення правопорушень у подальшому, просив суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, свідчення обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, а також те, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація дій обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ніким не оспорюються, суд знаходить, що обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі.

Суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфікованими за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу винного його молодий вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, позитивні характеристики з місця проходження військової служби, місця проживання, місця навчання, враховується відсутність у нього попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, які б обтяжували покарання, у зв`язку з чим доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у межах санкції статті, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, що відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, вище перелічені обставини справи, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, ставлення обвинуваченого до скоєного, а саме критична оцінка обвинуваченим своєї поведінки, характер та мотиви скоєного правопорушення, дані про особу обвинуваченого його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, позитивні характеристика за місцем проходження військової служби, місця проживання, місця навчання, відсутність негативних характеристик та попередніх притягнень, як до кримінальної, так і адміністративної відповідальності, судом розглядаються, як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і дозволяють застосувати ст. 69 КК України та визначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст. 407 КК України, у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

За змістом приписів ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців застосовується до засуджених військовослужбовців на строк від шести місяців до двох років, у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст. 58 КК України замість 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі призначити обвинуваченому ОСОБА_4 службове обмеження на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців із відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків у дохід держави. Таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та буде відповідним скоєному.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, яке на підставі ст. 58 КК України замінити на покарання у виді службового обмеження строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків у дохід держави.
До набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1