Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/774/20
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крилівка Ружинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.02.2018 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.12.2019 на підставі Ухвали Кагарлицького районного суду Київської області умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 332 дні,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації с.Дзержинське Дзержинського району Красноярського краю, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_5 будучи раніше судимий 16.02.2018 року Бориспільским міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.12.2019 на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 332 дні, на шлях виправлення не став та вчинив умисні злочини проти власності за наступних обставин:
Так, 18.05.2020 близько 11 год. ОСОБА_5 , проходячи біля домоволодіння, розташованого за адресою по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , побачив на його території металобрухт, у вигляді чавунної ванни.
В цей же час та у зазначеному місці у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного металобрухту, належного ОСОБА_8 ..
Для реалізації свого умисла на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 попросив ОСОБА_9 , який є недієздатною особою, та який не усвідомлює значення своїх дій, допомогти йому перенести металобрухт з території вищевказаного господарства.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 в цей же день близько 12.00 год. разом з ОСОБА_9 , який є недієздатною особою, та який не усвідомлює значення своїх дій, підійшов до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 .
ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що його злочинні дії залишаються ні ким не помічені окрім ОСОБА_9 , який є не дієздатним та не міг розуміти злочинні наміри останнього, діючи умисно з корисливих мотивів усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки таємно шляхом вільного доступу разом із ОСОБА_9 зайшов на територію вказаного домогосподарства звідки таємно викрав металобрухт у вигляді чавунної ванни, вагою 130 кг. вартістю 2,70 грн. за 1 кг загальною вартістю 351 грн. належний ОСОБА_8 ..
В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 351 гривень.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна( крадіжка), кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність 19.05.2020 близько 13 години заздалегідь знаючи, що на АДРЕСА_3 знаходиться металобрухт у вигляді чавунної ванни належного ОСОБА_8 у ОСОБА_5 виник умисел на викрадення чужого майна, а саме вказаного металобрухту, що знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_3 .
Для реалізації свого умислу в цей же день та час ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку чужого майна, а саме металобрухту у вигляді чавунної ванни, що знаходиться на території вищевказаного домогосподарства, на що останній погодився, таким чином вступив в злочинну змову.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні
наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зайшов на територію вказаного домогосподарства звідки таємно викрав металобрухт у вигляді чавунної ванни, вагою 100 кг вартістю 2,70 грн. за 1 кг загальною вартістю 270 грн. належний ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 270 гривень.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 19.05.2020 близько 11 години, перебуваючи з ОСОБА_5 поблизу домоволодіння за адресою по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 де ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку чужого майна, а саме металобрухту у вигляді чавунної ванни на що останній погодився, таким чином вступив в злочинну змову.
В той же день та час ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, з
корисливих мотивів, шляхом вільного доступу за попередньою змовою з ОСОБА_5 зайшов на територію вказаного домогосподарства звідки таємно викрав металобрухт у вигляді чавунної ванни, вагою 100 кг. вартістю 2,70 грн. за 1 кг загальною вартістю 270 грн. належний ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 270 гривень.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що дійсно в травні 2020 року сталася ця подія. Він перебуваючи біля будинку, який стоїть хата з хатою до його будинку. Взяв там ванну і переніс з ОСОБА_10 , який є недієздатним, до себе на подвір`я, потім подзвонив до ОСОБА_11 і завіз та здав на металобрухт в смт.Ружині. Другу ванну з того ж домогосподарства забрав з ОСОБА_7 і переніс до себе. Він знав що в домогосподарстві ОСОБА_12 ніхто не проживає та бачив, що там була викинута ванна, а потім попросив ОСОБА_10 і з ним переніс її до себе додому. Ванну здав отримав 300 гривень, заправив машину ОСОБА_11 , а собі купив цигарки. Другий раз було через день. До нього прийшов ОСОБА_7 і він запропонував йому піти принести ванну з домоволодіння ОСОБА_12 . Потім подзвонив до ОСОБА_11 той приїхав. Раніше потерпілу ОСОБА_12 знав, так як вони разом виросли. Щиро розкаюється у вчиненому.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що дійсно того дня в травні 2020 року він зустрів ОСОБА_5 біля 12 години та пішов до нього. Редька сказав, що все договорено, пішли візьмемо ванну з домогосподарства ОСОБА_12 . Визнає, що допоміг Редьці і пішов в чужий будинок. Вони зайшли через город на подвір"я за хатою стояла чавунну ванна. Ванну перенесли до господарства ОСОБА_13 , загрузили в машину ОСОБА_11 і привезли на металобрухт. ОСОБА_11 здав ванну, йому дав 30 гривень. Редька залишився вдома. ОСОБА_11 не знав де вони взяли цю ванну і нічого за неї не питав. Потім вони заправились і поїхали додому. Чи давали гроші Редьці не пам"ятає. На даний час він розуміє, що зайшов не на свою територію.
Потерпілу ОСОБА_8 він знав погано, бачив її лише один раз. Це домогосподарство згоріло. За будинком ніхто не доглядає.
Потерпіла в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність.
В ході судового розгляду на підтвердження винуватості обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 стороною обвинувачення надано письмові матеріали кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні.
Відповідно до рапорта про отримання повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 24.05.2020, заявник ОСОБА_8 повідомила про те, що за адресою : АДРЕСА_4 , невідома особа викрала з її господарства металеву ванну та трубу ( а.с. 115).
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 24.05.2020, заявник ОСОБА_8 повідомила про обставини події, а саме: « в період часу з 08.05.2020 р. по 24.05.2020 невідомі особи з території домогосподарства за адресою : АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу викрали майно, яке належить заявниці, а саме : дві чавунні ванни, чим завдали заявниці матеріального збитку (а.с.116).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.05.2020 з фототаблицями до нього, вбачається, що під час огляду території домогосподарства що по АДРЕСА_4 було виявлено відсутність металевих решіток на передній та боковій частині будинку в кількості 4 шт. У лівому куті будинку зі сторони дороги виявлено відсутність металевої ванни, на місці її розташування. За будинком виявлено відсутність металевої ванни, а на місці її розташування залишки опалого листя ( а.с. 118-131).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.05.2020 з фототаблицями до нього, вбачається, що під час огляду території пункту прийому металобрухту, що розташована по АДРЕСА_5 було виявлено та вилучено дві чавунні ванни білого кольору ( а.с. 132-135).
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 27.07.2020 р., вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 серед наданих їй речей для впізнання під № 2 впізнала ванну, яку викрадено з подвір`я її домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 146-149).
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 27.07.2020 р., вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 серед наданих їй речей для впізнання під №3 впізнала ванну, яку викрадено з подвір`я її домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 150-153).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2020 р., вбачається, що свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених для впізнання осіб на фото, впізнав під № 3 особу, яка 18.05.2020 приїжджала на пункт прийому металобрухту і здала чавунну ванну ( а.с. 154-155).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2020 р., вбачається, що свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених для впізнання осіб на фото, впізнав під № 2 особу, яка 19.05.2020 приїжджала на пункт прийому металобрухту і здала чавунну ванну ( а.с. 156-157).
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка) вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Також суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 і його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка) вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченим у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, а передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не відбув покарання за попереднім вироком суду у зв`язку із його умовно-достроковим звільненням, повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому злочині та кримінальному проступку.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину .
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді арешту, та в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням поглинання менш суворого покарання більш суворим відповідно до ч.1 ст.70 КК України.
Згідно ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Бориспільського міськрайоного суду Київської області від 16.02.2018 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і йому було призначено покарання 4 роки позбавлення волі, звільнений (06.12.2019) на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 332 дні. Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст.185 КК України по даному кримінальному провадженню скоїв під час невідбутої частини покарання за вироком від 16.02.2018, що дає суду підстави під час визначення остаточної міри покарання ОСОБА_5 застосувати ст.71 КК України. Таке покарання відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, участь у громадському житті села не приймає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому злочині.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді фахівця ІІ категорії Бердичівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області від 28.09.2021 р., ОСОБА_7 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеку для суспільства. Орган пробації, вважає можливим виправлення особи без застосування покарань, пов`язаних із ізоляцією від суспільства.
Враховуючи вищевикладені обставини, особу обвинувачено ОСОБА_7 , суд приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі .
Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням приписів ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Арешт на майно обвинувачених у кримінальному провадженні не накладався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити згідно приписів ст. 100 КПК України .
Керуючись ст.ст.86, 368-371,373-374, 392 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді 3 (Трьох) місяців арешту;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (Двох) років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 , призначити покарання у виді 2 (Двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком від 16.02.2018 року Бориспільського міськрайонного суду Київської області та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
До набрання вироком чинності, запобіжні заходи щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , не застосовувати.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту його фактичного затримання, в порядку виконання даного вироку.
Речовий доказ - дві чавунні ванни, які знаходяться на зберіганні в камері схову Ружинського ВП ГУНП в Житомирській області, повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому , прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .