ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2022 Справа №607/22185/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001634 від 19 листопада 2021 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:
Так, згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться -органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити Необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її _: гребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно в ч.10 ст. 62 цього ж Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.
Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.
Так, 19 листопада 2021 року о 08 год. 00 хв., поліцейський Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції ОСОБА_6 спільно із інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_7 заступили на чергування в складі екіпажу "Юпітер-401", у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю.
Цього ж дня, о 15 год. 31 хв., під час несення служби, на службовий планшет надійшло повідомлення від водія маршрутного таксі №12, який повідомив, що невідомий чоловік увійшов в салон автобуса та відмовляється оплачувати послуги перевезення. Отримавши вказане повідомлення, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , прибули за адресою, яку було вказана заявником у повідомлення, а саме на зупинку громадського транспорту по вул. Живава, 9 у м. Тернополі.
Перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Живова, 9 у м. Тернополі, працівниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було виявлено водія маршрутного таксі №12- ОСОБА_8 та невідомого чоловіка, який назвав себе ОСОБА_3 , останній поводив себе агресивно, зухвало, розмахував руками та виражався нецензурною лайкою у сторону водія маршрутного таксі, поліцейських, перехожих, вибігав на проїжджу частину дороги чим створював аварійну ситуацію, тим самим обвинувачений ОСОБА_3 вчиняв адміністративні правопорушення. На неодноразові словесні зауваження працівників поліції обвинувачений ОСОБА_3 не реагував, а тому працівники поліції запросили останнього до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області для подальшого складання адміністративних матеріалів, на що обвинувачений ОСОБА_3 погодився.
Надалі, перебуваючи у приміщенні доставлених та затриманих Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області що на бульв. Т.Шевченка, 10 у м.Тернополі, обвинувачений ОСОБА_3 почав поводитися агресивно відносно працівників поліції, активно жестикулював руками під час розмови із поліцейськими, виривав нагрудну відеокамеру яка фіксувала процес складання адміністративних матеріалів, намагався вирвати матеріали, які працівник поліції складали стосовно останнього. З метою припинення протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , працівниками поліції було зроблено останньому декілька словесних зауважень з вимогою припинити вчиняти протиправні дії. В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 19 листопада 2021 року, близько 16 год. 22 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні доставлених та затриманих Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, що на бульв. Шевченка, 10 у м. Тернополі, розуміючи, що перед ним працівники поліції, які перебували у форменому одязі, почав вчиняти активну фізичну протидію та перешкоджати складанню адміністративних матеріалів поліцейському ОСОБА_6 , а саме підійшовши до останнього почав виражатися нецензурною лайкою, при цьому вдарив працівника поліції своєю лівою рукою в ділянку плеча. В подальшому, під час вказаних протиправних дій, обвинувачений ОСОБА_3 , на вимогу працівника поліції припинити вчиняти правопорушення не відреагував та одразу наніс два удари кулаками обох рук в ділянку обличчя поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції ОСОБА_6 .
В результаті злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_3 порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейських, під час виконання ними своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 1993 року із відповідними змінами.
Крім цього, 19 листопада 2021 року, близько 16 год. 22 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні доставлених та затриманих Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, що на бульв. Шевченка, 10 у м. Тернополі, під час вчинення активної фізичної протидії виконанню службових обов`язків поліцейськими, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_6 фізичного болю та тілесних ушкоджень під час виконання ним службових обов`язків.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 19 листопада 2021 року, близько 16 год. 22 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні доставлених та затриманих Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, що на бульв. Шевченка, 10 у м. Тернополі, під час вчинення активної фізичної протидії виконанню службових обов`язків поліцейськими, умисно наніс два удари кулаком правої та лівої руки в ділянку обличчя поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції ОСОБА_6 , в результаті чого завдав останньому фізичного болю та спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців в проекції нижньої шелепи справа, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень належать до легких.
В результаті злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_3 порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейського Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_6 під час виконання ним своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 1993 року із відповідними змінами.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків та ч.2 ст.345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та погодився зі всіма обставинами, викладеними у обвинувальному акті, однак, у відповідності до положень ст.63 Конституції України, відмовився від надання суду показань. У вчиненому щиро розкаюється, негативно оцінює вчинене, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти, просить пробачення у потерпілого.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним. При цьому, суд виходив з того, що згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх прав. В судовому засіданні, після допиту обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин, які зазначені в обвинувальному акті, та які сторона обвинувачення вважає такими, при яких відбулося вчинення злочинів.
Сумніви у добровільності позицій обвинуваченого у суду відсутні, наслідки неможливості оскаржити обставини, що були ним визнані в судовому засіданні, в апеляційному порядку - роз`яснені.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у вироку, є доведеною.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчинених злочинів, особу винного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до переконання, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами, йому доцільно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.
Аналізуючи вищенаведене, суд, прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений у вчиненому розкаявся, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, думку потерпілого, який просив суд суворого не карати обвинуваченого. Вказані обставини дають підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування ним покарання, з встановленням йому іспитового строку.
Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України та призначити йому за даними статтями покарання:
-за ч.2 ст.342 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
-за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1