КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1865/2022 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Справа № 759/3659/21 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 квітня 2022 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Для утримання підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчим суддею у судовому засіданні не було досліджено по суті жодного доказу з тих, які були долучені слідчим до клопотання. Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 неодноразово під час розгляду зазначеного клопотання звертала увагу слідчого судді на необхідності дуже уважно дослідити докази, які долучено слідчим до клопотання, оскільки усі долучені докази стосуються інших осіб і не мають жодного відношення до ОСОБА_7 та додані до клопотання слідчим умисно за для того, щоб ввести суд в оману.
Аналіз зібраних у кримінальному провадженні доказів свідчить лише про припущення щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.
Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , які зазначені в ухвалі від 30.06.2021 року та продовження запобіжного заходу, відповідно до ухвал Святошинського районного суду м. Києва від 25.08.2021, 20.10.2021, 04.02.2022 та 05.04.2022 є тотожними.
Стороною обвинувачення не доведено існування ризиків у діях ОСОБА_7 , передбачених ст. 177 КПК України, що могли стати підставою для продовження міри запобіжного заходу.
Слідчий у своєму клопотанні про продовження запобіжного заходу звертає увагу на те, що на даний час ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати. Однак, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі суду не навела жодного обґрунтування ризикам, які були заявлені слідчим у своєму клопотанні.
Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, працює неофіційно, на життя заробляв, шляхом продажу автомобілів. ОСОБА_11 не має наміру переховуватися від слідства або суду, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має певний перелік хвороб та постійно потребує догляду та матеріальної підтримки.
Також на утриманні ОСОБА_7 перебуває його цивільна дружина ОСОБА_13 , яка має незадовільний стан здоров`я та не має можливості самостійно працювати за для утримання себе та хворої дитини.
Крім того апелянт вказує на безпідставність висновку слідчого судді в частині не визначення застави, оскільки ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року одному із підозрюваних визначено заставу.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника, щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставин і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу, з доповненнями без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, сторони захисту задоволенню не підлягає з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
29.06.2021 о 14 год 23 хв ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
В цей же день, ОСОБА_7 відповідно до ст. ст. 276278 КПК України повідомлено про підозру за фактом незаконного, придбання, зберігання, перевезення, з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, в складі злочинної організації, тобто у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється в тому, що наприкінці 2019 року, він спільно із ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та іншими невстановленими особами, об`єднались у стійке ієрархічного об`єднання злочинну організацію з метою вчинення особливо тяжких злочинів, після чого у період з початку 2020 року по 29.06.2021, займались протиправною діяльністю, яка полягала у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні, пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено карфентаніл та наркотичних засобів, обіг яких обмежено метадон, в особливо великих розмірах на території м. Львова, Києва, Львівської та Київської областей.
За результатами слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що ОСОБА_14 є фактичним організатором і керівником злочинної організації, спільно із ОСОБА_16 здійснював розподіл функцій і обов`язків між іншими учасниками об`єднання, а також координував їх діяльність шляхом надання відповідних вказівок і доручень для досягнення усім відомого злочинного плану направленого на збагачення, шляхом зайняття незаконною діяльністю у сфері обігу наркотичних засобів.
У зазначений період до складу злочинної організації, з метою вчинення особливо тяжких злочинів у сфері незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів за проханням керівника окремої ланки ОСОБА_21 добровільно вступив його знайомий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого були покладені обов`язки направлені на незаконне перевезення наркотичних засобів, обіг яких обмежено метадон до місць зберігання з метою збуту.
За процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора 29.06.2021 діяльність членів злочинного об`єднання була припинена співробітниками Національної поліції України.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
04.02.2022 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 18.06.2022.
10.02.2022 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.04.2022, в межах строку досудового розслідування.
Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки 10.04.2022 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завершується однак, досудове розслідування не може бути завершеним у зв`язку із тим, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій та встановити відомості, що мають значення для кримінального провадження та які самостійно, а також у сукупності із іншими доказами будуть мати суттєве значення для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Також сторона обвинувачення послалась на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які мають враховуватися під час вирішення вказаного питання, а саме:
- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, а саме за ч. 1 ст. 255 КК України за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а також у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. У разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, це може спонукати виїхати його, зокрема на тимчасово окуповану територію для тривалого переховування від органів слідства з метою уникнення зазначеного вище покарання.
- ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час встановлені не всі місця незаконного зберігання наркотичних засобів, прекурсорів, тому ОСОБА_7 як особа, яка є активним учасником злочинної організації та володіє повною інформацією про подібні місця, перебуваючи на волі може знищити, спотворити або сховати предмети, речі та документи, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 знає особисто інших підозрюваних та свідків, проживає з ними в одній області та може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування спонукати свідків, інших підозрюваних у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час досудового або судового засідання. Зокрема допитаний в якості свідка ОСОБА_30 повідомив, що учасники злочинної організації до яких застосовані запобіжні заходи не пов`язанні з триманням під вартою погрожували його життю і здоров`ю, а також нанесли йому тілесні ушкодження у зв`язку із залученням останнього до конфіденційного співробітництва та співпрацею з правоохоронними органами, що зумовлює те, що ОСОБА_7 може також впливати на нього та на інших осіб які брали участь у розкритті злочинної діяльності злочинної організації, зокрема на ОСОБА_31 та ОСОБА_32 справжні дані яких також відомі угрупуванню завдяки корупційним зв`язкам;
- ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування;
- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення вказаного кримінального правопорушення, оскільки незаконний збут наркотичних засобів може приносити швидкий стабільний заробіток, зокрема дохід злочинного об`єднання відповідно до відомостей якими володіє орган досудового розслідування становив близько 2 (двох) мільйонів гривень щомісячно, а також те, що на теперішній час достовірно не встановлено канали надходження прекурсорів для незаконного виготовлення наркотичних засобів, що інкримінується підозрюваному та осіб, які причетні до його незаконного можливого надходження на територію України, та безпосередньо до підозрюваного у вказаному провадженні;
У зв`язку із вищевикладеним, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
05.04.2022 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовженопідозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 03.06.2022, включно, без права внесення застави.
Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.
Стаття 370 КПК Українипередбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним єрішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цимКодексом. Обґрунтованимє рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно дост. 197 КПК Українистрок тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадження щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що всупереч доводам апеляційної скарги рішення про продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою прийнято слідчим суддею з дотриманням кримінального процесуального законодавства. При прийнятті вказаного рішення враховано, що матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.
Крім того, до вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 , під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 , під вартою та встановлено, що у кримінальному провадженні продовжуються проводитися слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного та ту обставину, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 ,виняткового запобіжного заходу.
На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
Посилання апелянта на недоведеність підозри та продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялись, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 , підозри.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murrayv. theUnitedKingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянта на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказам з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, наявність стійких соціальних зв`язків, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчим суддею враховано вимоги частина 4 ст.183 КПК України, яка передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, зокрема: щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України, а також щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 квітня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4