Справа № 686/5361/22
Провадження № 1-кп/686/824/22
27 жовтня 2022 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за цією ж адресою, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:
-21.09.2018 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-01.11.2018 Московським районним судом міста Харкова за ст. 185 ч. 2 і 15 ч. 2, ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений 14.05.2021 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 13 днів,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів, маючи не зняті та не погашені судимості, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 31 січня 2022 року в обідню пору доби ОСОБА_6 , перебуваючи у місті Хмельницькому, вирішив вчинити кримінальне правопорушення майнового характеру, спрямоване на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , діючи за заздалегідь розробленим планом, 31 січня 2022 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи біля квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подзвонив у дзвінок вказаної квартири та, представившись працівником соціальної служби, повідомив останній неправдиві відомості щодо необхідності виплати їй соціальної допомоги у вигляді грошових коштів в розмірі 700 гривень та після відкриття ОСОБА_4 дверей квартири проник всередину, після чого продемонстрував останній заздалегідь підготовлені грошові кошти в сумі 1000 гривень двома купюрами по 500 гривень та повідомив про необхідність повернення решти у розмірі 300 гривень.
За відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане із проникненням в житло, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 3 ст. 186 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що у вищевказаний час він, представившись працівником соціальної служби, діючи з корисливих мотивів, зайшов в квартиру АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , повідомив останній неправдиві відомості щодо необхідності виплати їй соціальної допомоги у вигляді грошових коштів в розмірі 700 гривень, після чого продемонстрував потерпілій заздалегідь підготовлені грошові кошти в сумі 1000 гривень двома купюрами по 500 гривень та повідомив про необхідність повернення решти у розмірі 300 гривень. На вказану пропозицію потерпіла ОСОБА_4 погодилась та попрямувала до кімнати, де з серванту дістала грошові кошти, які він викрав (більше 10 000 гривень) та покинув приміщення квартири, розпорядившись в подальшому викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
На обставини вчинення грабежу обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 показали під час проведення з ними слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідних протоколах проведення цієї слідчої дії та додатках до них відеозаписах.
Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_6 та протоколу огляду предмету від 03.02.2022 останній добровільно видав працівникам поліції свій одяг, в якому він був одягнутий під час вчинення злочину, зокрема светр білого кольору та черевики чорного кольору. На такий одяг на обвинуваченому під час вчинення злочину вказала в суді потерпіла ОСОБА_4 .
Встановлені судом обставини підтверджуються також: даними протоколу прийняття заяви потерпілої ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 31.01.2022, в якій вона повідомила про факт вчинення грабежу та вказала на прикмети грабіжника; відомостями протоколу огляду місця події від 31.01.2022 приміщення квартири АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 вчинив грабіж; речовими доказами одягом обвинуваченого (светром та черевиками), в якому він був одягнутий під час вчинення злочину.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки його вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що грошові кошти у потерпілої ОСОБА_4 він викрав таємно, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими безпосередньо судом доказами, зокрема показаннями потерпілої, яка як в ході досудового розслідування, так і в суді прямо вказала на те, що обвинувачений відкрито заволодів грошовими коштами, вирвавши їх шляхом ривка у неї з рук, після чого відштовхнув та, незважаючи на вимогу повернути вказані кошти, вибіг з приміщення квартири.
Показання потерпілої є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими вищенаведеними доказами по справі, а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів. Підстав для обмови потерпілою обвинуваченого не встановлено.
Більше того, обвинувачений ОСОБА_6 під час проведення з ним слідчого експерименту показав, що в момент заволодіння коштами потерпіла спостерігала за його діями, при цьому твердження обвинуваченого про викрадення ним грошей з серванту, а не з рук потерпілої, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами, зокрема послідовними, логічними та переконливими показаннями потерпілої.
Наведені вище показання обвинуваченого про таємне викрадення грошових коштів потерпілої суд оцінює як намір зменшити обсяг відповідальності за вчинене та пом`якшити покарання.
Що ж стосується пред`явлення потерпілій осіб для впізнання за фотознімками, то ця слідча дія проведена з порушенням положень ст. 228 КПК України, оскільки як показала в суді потерпіла ОСОБА_4 наявні у протоколі фотознімки їй не показували та відповідно обвинуваченого за ними вона не впізнавала.
Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Відповідно до ст. 86 цього ж Кодексу доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
З урахуванням наведеного суд в порядку ч. 1 ст. 89 КПК України визнає доказ зазначені в протоколі пред`явлення потерпілій ОСОБА_4 осіб для впізнання за фотознімками від 03 лютого 2022 року фактичні дані недопустимим.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням в житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому злочину досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив злочин щодо особи похилого віку, що обтяжує йому покарання, обставин, які б пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Суд не визнає в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (про що зазначено в обвинувальному акті), оскільки в силу п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї злочинної поведінки. Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Таких обставин в ході судового розгляду не встановлено, про що також заявив прокурор в судових дебатах, а заяви ОСОБА_6 про визнання своєї вини у вчиненні злочину, суд розцінює як не щирі і зроблені з єдиною метою зменшити обсяг відповідальності за вчинене та пом`якшити покарання.
Суд також враховує, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітніх дітей, частково відшкодував завдану потерпілій шкоду (1000 гривень), проте він негативно характеризується, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став та через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком суду, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання у виді позбавлення волі, вчинив новий умисний корисливий злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких, при цьому свою вину у вчиненні злочину визнав частково та у скоєному фактично не розкаявся. Наведені обставини характеризують ОСОБА_7 як особу, схильну до протиправних проявів, і це дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, позицію прокурора та потерпілої щодо призначення покарання, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України та згідно зі ст. 71 КК України до визначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 (новий злочин ОСОБА_6 , до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вказаним вироком, вчинив протягом невідбутої частини покарання).
На переконання суду таке покарання та принцип його призначення за сукупністю вироків в цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання та застосування положень ст. 75 КК України, а саме звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, суд не вбачає. Така обставина, як наявність в обвинуваченого на утриманні неповнолітніх дітей, вже існувала на момент вчинення останнім протиправного діяння, однак не вплинула і не забезпечила його належної поведінки, не слугувала стримуючим фактором під час вчинення злочину.
Оскільки ОСОБА_6 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, раніше неодноразово судимий, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин, пов`язаний з проникненням в житло, який за своїм характером представляє особливу суспільну небезпеку, при цьому через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може ухилитись від суду та відбування покарання, а також продовжити злочинну діяльність, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_6 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 05.02.2022 (дня затримання) до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази слід: светр та черевики повернути обвинуваченому ОСОБА_6 за належністю; компакт-диски залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення трасологічної експертизи № СЕ-19/123-22/1040-ТР в сумі 686 грн. 48 коп. (про що зазначено в обвинувальному акті) документально не підтверджені, а відтак підстав для їх стягнення з обвинуваченого, враховуючи положення ч. 2 ст. 124 КПК України, немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно зі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 і призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 05.02.2022 до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком чинності залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази: светр, черевики (квитанція № 193) повернути обвинуваченому ОСОБА_6 за належністю; компакт-диски залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: