№ 336/1481/22
провадження № 1кп/336/495/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000044 від 05.03.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербове Пологівського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 9 артилерійської бригади НОМЕР_2 артилерійського дивізіону військової частини у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Саївка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 9 артилерійської бригади НОМЕР_2 артилерійського дивізіону військової частини у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 Кримінального кодексу України, а також угоди про визнання винуватості від 13 травня 2022 року-

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13.04.2021 № 62-РС старший солдат військової служби ОСОБА_5 прийнятий на військову службу за контрактом.
13.04.2021 наказом військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 72 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги 9 артилерійської батареї 3 артилерійського дивізіону військової частини з 13.04.2021, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.09.2020 № 165-РС солдат військової служби ОСОБА_6 прийнятий на військову службу за контрактом.
22.09.2020 наказом військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_3 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_6 призначено на посаду водія 9 артилерійської батареї 3 артилерійського дивізіону військової частини з 22.09.2020, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцями військової служби солдат ОСОБА_6 та старший солдат ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованими та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самим і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що підполковники є командирами для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.
В свою чергу, солдат ОСОБА_6 та старший солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустили їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
04.03.2022 т.в.о. командира військової часини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_7 видано наказ № 184, згідно якого у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань для виконання бойових завдань в смузі відповідальності призначено зведену артилерійську батарею, до складу якої, окрім інших, входили солдат ОСОБА_6 та старший солдат ОСОБА_5 , командиром батареї призначено підполковника ОСОБА_8 04.03.2022 вищевказаний наказ т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 № 184 був доведений особовому складу, в тому числі солдату ОСОБА_6 та старшому солдату ОСОБА_5 .
04.03.2022 солдат ОСОБА_6 та старший солдат ОСОБА_5 виконували свої службові обов`язки та знаходились на території місця дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
05.03.2022 приблизно о 09.00 годині командир зведеної батареї військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_8 , перебуваючи на території місця дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , віддав усний наказ особовому складу батареї, в тому числі солдату ОСОБА_6 та старшому солдату ОСОБА_5 щодо висування на бойове завдання неподалік міста Запоріжжя.
Після чого солдат ОСОБА_6 та старший солдат ОСОБА_5 , діючи групою осіб в умовах воєнного стану, з прямим умислом та з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішили стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, відмовилися виконувати наказ начальника.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел солдат ОСОБА_6 , діючи групою осіб разом з старшим солдатом ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05.03.2022 близько 09.00 години, перебуваючи на території місця дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито, у присутності командира зведеної батареї військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для них начальником за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців, безпідставно відмовилися виконувати наказ останнього та висуватися в складі зведеної батареї на бойове завдання неподалік від міста Запоріжжя, хоча об`єктивно могли та зобов`язані були виконати цей наказ, внаслідок чого не були відправлені для виконання бойового завдання.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена групою осіб в умовах воєнного стану.
13 травня 2022 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізоаної прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоди про визнання винуватості, які подані на затвердження суду.
У відповідності до умов вказаних угод прокурор ОСОБА_3 та обвинувачені дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинувачених за ч.4 ст.402 КК України.
Зі змісту угод про визнання винуватості вбачається, що під час судового розгляду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 беззастережно та у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачені узгодили міру покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення, а саме за ч.4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст.ст. 58, 69, 70 КК України, у виді 2 (двох) років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачені беззаперечно визнали свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та надали суду згоду на затвердження угод про визнання винуватості, вказавши, що вони повністю розуміють свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які їм роз`яснені судом. Крім цього, вказали, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ними з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачені зрозуміли роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене покарання.
Суд, заслухавши обвинувачених, думку прокурора і захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені п.п. 1, 2, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 беззастережно визнали себе винуватими, згідно з положеннями ст.12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана суспільним інтересам.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угод про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченими та прокурором, визначена з застосуванням ст.ст. 58, 69, 70 КК України, за наявності до того законних підстав, а тому не суперечить інтересам суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до положень ст. 69 КК України суд враховує наявність кількох обставин, які пом`якшують вину обвинувачених та у даному випадку суттєво знижують ступінь тяжкості злочину, окрім вище зазначених, також: відомості про особи обвинувачених, їх ставлення до скоєного злочину, позитивна характеристика за місцем проходження служби, нагородження у 2020 р. ОСОБА_5 медаллю «Захиснику Вітчизни» та нагрудним знаком «За зразкову службу».
Відповідно до статті 58 КК України, покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Враховуючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є військовослужбовцями, і до них може бути застосовано службове обмеження, передбачене статтею 58 КК України, з урахуванням особистості обвинувачених, конкретних обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченим службового обмеження замість позбавлення волі.
Враховуючи положення ст.ст. 58, 69, 70 КК України, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вигляді 2 (двох) років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення обвинувачених.
Угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченими відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони визнали винуватість добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_9 та ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід обвинуваченим у даному кримінальному провадженню не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 374, 473, 474, 476 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоди про визнання винуватості за ч. 4 ст. 402 КК України, укладені 13 травня 2022 року, у кримінальному провадженні № 0000044 між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст.ст. 58, 69, 70 КК України, у вигляді 2 (двох) років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення обвинуваченого.
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст.ст. 58, 69, 70 КК України, у вигляді 2 (двох) років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення обвинуваченого.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченим та їх захиснику.

Суддя: ОСОБА_1