Справа № 243/2230/22
Провадження № 1-кп/243/472/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 03.03.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 03.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що є ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, оскільки йому відомо про можливі наслідки у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме покарання за інкримінований ОСОБА_6 злочин передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Також існує ймовірність того, що обвинувачений може впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки він з ними добре знайомий та підтримує дружні стосунки, а отже може спонукати їх змінити небажані для нього свідчення. Крім того, існує ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки він офіційно не працевлаштований, джерел постійного доходу не має. Прокурор звертає увагу суду, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав, що його підзахисному можна обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема особисте зобов`язання, посилаючись на те, що ОСОБА_6 взагалі не має наміру переховуватись, та крім цього, захисник зауважив, що ризик того, що обвинувачений може впливати на свідків кримінального правопорушення не доведений. Наразі на території України діє воєнний стан, ОСОБА_6 знаходиться в м. Житомирі, а місцем проживання свідків зазначено м. Слов`янськ Донецької області, яке на теперішній час потерпає від обстрілів військ РФ, тому обвинуваченому, навіть з великим бажанням, буде дуже важко дістатися до м. Слов`янська.

Представник потерпілих осіб, завідувач сектору УСЗН Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області ОСОБА_8 , надіслала суду заяву з проханням розглядати кримінальне провадження без її участі.

Судова колегія, вислухавши думку учасників процесу, дійшла наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. Це означає, що на суд, який здійснює судове провадження, покладаються функції контролю за обґрунтованістю обрання обвинуваченому запобіжного заходу та доцільністю його збереження. Пунктом 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення полі на строк від 10 до 15 років, або довічного позбавлення волі, та тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Судом з достовірністю встановлено, що на теперішній час у кримінальному провадженні продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, адже він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за скоєння якого встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, може вчинити спробу переховування від суду.

Крім того, судова колегія також вважає доведеною наявність ризику впливу обвинуваченого на свідків по кримінальному провадженню, оскільки ОСОБА_6 особисто знайомий зі свідками та може спробувати переконати останніх змінити показання на його користь, щоб в майбутньому уникнути покарання, а також, на думку суду, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки він не працевлаштований, джерел доходу та стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання не має не має.

Враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою та свідчили б, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, судова колегія вважає реальними ризики, визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків кримінального правопорушення або може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання, колегія суддів дійшла висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним вище ризикам, в тому числі особистого зобов`язання, про застосування якого заявила сторона захисту, а отже, вважає, що є законні підстави для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту суду не надано.

Застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки злочин був вчинений із застосуванням насильства.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

Згідно ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який було продовжено на підставі Указу Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, наказом голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 року № 29-к, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2022 року № 6, впроваджено дистанційну роботу суду на період воєнного часу.

З огляду на викладене вище, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», судова колегія вважає за необхідне здійснювати дистанційне судове провадження з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 315, 331, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 60 днів, тобто до 24 вересня 2022 року включно.

Здійснювати дистанційне судове провадження з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, в режимі відеоконференції з Державною установою «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)».

Доручити Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» забезпечити проведення судових засідань по цьому кримінальному провадженню для обвинуваченого ОСОБА_6 , - в режимі відеоконференції.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику та начальнику Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)».

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 27.07.2022 року о 09-50 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3