Справа № 136/1023/22
провадження №1-кп/136/72/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2022 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному порядку кримінальне провадження за №0000069 від 01.07.2022 року відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Погребище, Вінницького району, Вінницької області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 10.03.2022 за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт, покарання не відбуте,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , будучи засудженим 10.03.2022 Погребищенським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт, ухилився від відбування призначеного покарання за наступних обставин. Так, 25.04.2022 до Вінницького районного сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області надійшов вищевказаний вирок суду та на підставі нього відносно засудженого заведено особову справу № 4/2022. ОСОБА_2 27.05.2022 роз`яснено під підпис про порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт згідно ст. ст. 37, 40 КВК України попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування вказаного покарання та надано направлення про виконання вироку за місцем тимчасового проживання, зазначеного засудженим, а саме - до с. Борщагівка Погребищенської МТГ Вінницького району Вінницької області, для відпрацювання 120 годин громадських робіт і згідно графіку виходу на роботу останній повинен був приступити до відбування покарання з 30.05.2022. Разом з цим, засуджений ОСОБА_2 , починаючи з 30.05.2022 по 31.05.2022, для відпрацювання громадських робіт не з`явився, до виконання громадських робіт не приступив, причини неявки не повідомляв. Враховуючи викладене 01.06.2022 старшим інспектором Вінницького РС № 5 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 40 КВК України за допущене порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт засудженому ОСОБА_2 винесено застереження у виді письмового попередження, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. 13.06. 2022 до Вінницького РС № 5 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області із КП «Погребищекомунсервіс» м. Погребище надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_2 для відпрацювання громадських робіт починаючи з 01.06.2022 по 03.06.2022, з 06.06.2022 по 10.06.2022 та 13.06.2022 не з`являвся, причини неявки не повідомляв. Фактично станом на 13.06.2022 ОСОБА_2 жодної години громадських робіт згідно вироку Погребищенського районного суду від 10.03.2022 не відпрацював. Причинами невиходу на відбування громадських робіт стала зайнятість особистими справами та небажанням виконувати вказане рішення суду.

Такі умисні дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не оскаржує встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.2 ст.302 КПК України. За участю захисника адвоката ОСОБА_4 обвинуваченим подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

За змістом ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з ч.2 ст.91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В силу положень ст.92 КПК України у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше судимий вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 10.03.2022 за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт, не працює, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст.50 КК України, мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який офіційно ніде не працює та не має стабільного джерела доходу.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді арешту на мінімальний строк, оскільки така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Обвинувачений ОСОБА_2 був засуджений вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 10.03.2022 за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 12.04.2022.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 вказане покарання у виді 120 годин громадських робіт не відбув, суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 71 та п. 4 ч.1 ст. 72 КК України невідбуте покарання за попереднім вироком слід повністю приєднати до покарання за цим вироком суду з розрахунку, що один день арешту відповідає восьми годинам громадських робіт.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне остаточно до відбування обвинуваченому ОСОБА_2 призначити покарання у виді 1 місяця 15 днів арешту. На думку суду, вказане покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Призначення ОСОБА_2 більш суворого покарання суд вважає недоцільним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.389 КК України, ст.ст. 100, 368, 374, 376, 381-382, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 березня 2022 року у виді 120 годин громадських робіт, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 15 дням арешту, та остаточно призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 1 (одного) місяця 15 (п`ятнадцяти) днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня його фактичного затримання після вступу вироку у законну силу.

Речовий доказ: особову справу № 4/2022р. на засудженого ОСОБА_2 , яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили повернути до Вінницького районного сектору №5 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального правопорушення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1