У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 400 000 37 від 05 січня 2021 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 14.12.2021 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 04.01.2021.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування майнової шкоди - 26.397 (двадцять шість тисяч триста дев?яносто сім) гривень та 100.000 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

У провадженні вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 04.01.2021, близько 21 години, перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_6 , взявши до рук кухонний ніж, вийшов до загального коридору вищевказаного гуртожитку, де згодом зустрів потерпілого ОСОБА_8 .

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці ніж, наніс потерпілому одне ножове поранення в область нижньої частини черева.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 заподіяно проникаюче колото-різане поранення живота: рана на передній черевній стінці зліва від серединної лінії над лоном, від якої відходить рановий канал, направлений зовні до середини, спереду назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину з пораненням внутрішньої підчеревної артерії, наскрізним пораненням сигмоподібної кишки, явищами гемоперитонеуму (наявність в черевній порожнині до 2 л. крові зі згортками), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини провадження, встановлені судом, та правильності кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 14.12.2021 стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання, оскільки він за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

На обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_5 вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 в достатній мірі не врахував відношення обвинуваченого до вчиненого правопорушення, який, будучи допитаним в судовому засіданні, повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, що, в комплексі з іншими доказами, вказує на щирість і глибину душевних хвилювань і щирого каяття.

Крім того, захисник ОСОБА_5 зазначає, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 (журнал судового засідання від 14.09.2021, а.п. 242 - 244) охарактеризував обвинуваченого, як позитивну, чуйну, добру людину, який постійно працює водієм в автопарку, не є конфліктним, завжди підтримував з сусідами добросусідські стосунки, а конфлікт, внаслідок якого обвинувачений заподіяв потерпілому тяжкі тілесні пошкодження, - стався з ним вперше.

Також захисник посилається на те, що вищезазначені обставини, які характеризують обвинуваченого, підтвердили і всі інші свідки, що були допитані в судовому засіданні та сам потерпілий.

Крім того, захисник звертає увагу, що ОСОБА_6 повністю визнав заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов.

За вказаними апеляційними вимогами, захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі висловив клопотання про дослідження в судовому засіданні матеріалів технічної фіксації процесу в суді першої інстанції в частині допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 з обставин, які характеризують особу обвинуваченого.

13.05.2022 до Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_6 в якому він просить розрахувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України (а.п. 77 т. 2).

Потерпілий ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлялись у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України та ще і за тим, що обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти апеляційного розгляду за відсутності захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги захисника в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у умисному заподіяні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які не оспорені захисником ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 щодо призначення останньому суворого покарання, які підтримані обвинуваченим ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції, колегія суддів бере до уваги таке.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно норми ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом?якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, як наголошується в ч. 2 вказаній нормі закону.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції - дотримані, оскільки, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам кримінального закону.
Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції було ґрунтовно враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Поза увагою суду першої інстанції не залишилися і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його вік.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом визначено - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, правильність чого захисником в апеляцій скарзі та обвинуваченим в суді апеляційної інстанції - не оспорюється.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом?якшують покарання ОСОБА_6 , - судом не встановлено.
Не послався на такі обставини, щоб заслуговували на увагу захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі та обвинувачений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції.

На правильність даних висновків не може вплинути доводи сторони захисту, що судом не враховано позитивна характеристика обвинуваченого самим потерпілим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_12 , останній є пасинком обвинуваченого.

Оскільки їх показання, у тому числі щодо характеристики обвинуваченого приведені у вироку, колегія суддів не вбачала підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 , яке викладене в апеляційній скарзі, про дослідження в судовому засіданні матеріалів технічної фіксації процесу в суді першої інстанції в частині допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 з обставин, які характеризують особу обвинуваченого, як і для допиту вказаних осіб на виконання вимог ч. 1 ст. 23 КПК України, які регламентують безумовне отримання показань учасників кримінального провадження безпосередньо у усній формі.

Водночас, слід зауважити, що за показаннями свідка ОСОБА_12 , він останніх 4 роки до події проживав окремо від вітчима та матері.

Мама померла.

Він - ОСОБА_12 святкував Новий рік з вітчимом, коли вони палили у коридорі, а повз проходив ОСОБА_8 , який, за його-потерпілого показання, зробив зауваження ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , які курили у коридорі всупереч загальної домовленості сусідів цього не робити.

Крім, загалом позитивної характеристики обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_8 суду першої інстанції вказав, що після смерті дружини за рік до подій, ОСОБА_6 почав зловживати спиртними напоями, у томі числі обвинувачений перебував в стані алкогольного сп?яніння під час конфлікту 01.01.2021 і під час інкримінованих йому подій 04.01.2021, чого не заперечував і обвинувачений ОСОБА_6 , пояснюючи, у тому числі і в суді апеляційної інстанції, що він не пам?ятає всіх подій 04.01.2021, оскільки був дуже п?яним, що не свідчить про визнання ним своєї вини у повному обсязі, як на те послався захисник в апеляційній скарзі.

При цьому ОСОБА_6 не заперечував, що саме від його дій було спричинено ножове поранення потерпілому ОСОБА_8 , а тому він і визнав цивільний позов потерпілого.

Між тим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував і думку потерпілого, який підтримав позицію прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке слід відбувати в умовах ізоляції від суспільства.

Не зміг пояснити суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 і про те, як він за характеристикою осіб у провадженні щодо вживання/зловживання алкогольними напоями міг працювати неофіційно водієм, надаючи послуги по перевезенню пасажирів/таксистом.

За викладеним, у сукупності, суд першої інстанції і дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, що є справедливим та буде сприяти попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України та його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, як про те виказав позицію в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , чи ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, про що фактично попросив в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 - колегія суддів не вбачає.

Не є ґрунтовними і доводи обвинуваченого про те, що на нього поширюються положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, у зв`язку з чим йому належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, бо на час вчинення інкримінованого ним кримінального правопорушення (злочину) - 04.01.2021 діяла редакція ч. 5 ст. 72 КК України від 18.05.2017, що набрала чинності 21.06.2017, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Правильність вирішення цивільного позову потерпілого - стороною захисту не оспорена.

Доля речових доказів у провадженні вирішена на підставі ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати стягнуті у порядку ст. 124 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 400 000 37 від 05 січня 2021 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3