Справа № 736/679/22
Номер провадження 1-кп/736/100/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.01.2022 за №0000011 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Кам`янець - Подільський, Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого професійно-технічну освіту, депутатом не являється, не одруженого, працюючого в Приватному підприємстві «Світанок», маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2022 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «VOLKSWAGEN Passat» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній, в смт. Холми, Корюківської ОТГ, Корюківського району, Чернігівської області, поруч з ДП Холминський спиртовий завод, розташований по вул. Центральній, будинок № 98, в смт. Холми, Корюківського району, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не переконався в тому, що рух буде безпечним і не створить перешкоди та небезпеки іншим учасникам руху, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_5 , якого водій об`єктивно спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , в межах проїзної частини дороги, на відстані 1 метр 50 сантиметрів від правого краю проїзної частини.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран в області лобної ділянки, рани в області тім`яної ділянки зліва, забійно-лоскутної рани в області тім`яної ділянки справа та множинних ран в лобно-тім`яній ділянці та закритого перелому верхньої третини малогомілкової кістки без зміщення, котрі могли утворитися в комплексі 04.01.2022 під час дорожньо-транспортної пригоди від дії виступаючих частин транспортного засобу із послідуючим відкиданням тіла на дорожнє покриття, та які згідно висновку судового медичного експерта № 04 від 27.01.2022 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я терміном понад 21 день.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 12.3, 1.10 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, які наступили в результаті її вчинення.

Дії, ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав, підтвердив, що він вчинив вищезазначене кримінальне правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, пояснив, що 04.01.2022, близько 17 години 30 хвилин, він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, їхав у автомобілі в смт. Холми та здійснив наїзд на пішохода, який рухався по узбіччю. Обвинувачений щиро каявся, зазначив, що повністю відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілому, просив суворо його не карати.

Також, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 04.01.2022 він йшов по узбіччю у смт. Холми, та на нього здійснив наїзд автомобіль, після чого його відвезли до лікарні, вже у лікарні він дізнався про те, хто саме керував автомобілем, ним виявився ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому було завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Потерпілий пояснив, що обвинуваченим шкоду йому відшкодовано в повному обсязі і матеріальну і моральну. Зазначив, що претензій будь-якого характеру він до обвинуваченого не має, просив суворо не карати ОСОБА_3 .

З врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Судом з`ясовано, що зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, повне відшкодування обвинуваченим завданих збитків, вчинення злочину вперше, перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працює, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, позитивної характеристики за місцем проживання, відношення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, критичне засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, оцінки своєї протиправної діяльності, правдиві показання про обставини вчиненого злочину. Суд враховує те, що кримінальним правопорушенням не завдано тяжких наслідків, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (в тому числі і для окремих осіб). Ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України є недоцільним, у зв`язку з чим, при призначенні покарання суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України і призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу у виді виправних робіт.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним і пропорційним.

Таким чином, призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і повністю відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений має посвідчення водія, суд, приймаючи до уваги вимоги частини третьої статті 55 КК України, відповідно до яких строк додаткового покарання у даному випадку буде обчислюватися з моменту відбуття основного покарання, а не з моменту фактичного вилучення посвідчення водія, призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.01.2022.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 4256 грн. 16 коп. на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у вигляді виправних робіт на строк 1 (один) рік із відрахуванням із заробітку засудженого 10% в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 10.01.2022, на автомобіль марки VOLKSWAGEN Passat, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 21.04.2011, 7 ВРЕР УДАІ м. Шепетівка УМВС України у Хмельницькій області та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

автомобіль марки VOLKSWAGEN Passat, д.н.з. НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_3 .

сліди бурого кольору схожі на кров, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Корюківського РВП після набрання вироком законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 4 256 (чотири тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 16 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1