УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Слідчий суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність органу досудового розслідування ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:
15.07.2022р. до суду надійшла вказана скарга, яку заявниця ОСОБА_2 мотивувала тим, що 24.06.2020р. до ЄРДР за №0001084 за її заявою були внесені відомості про кримінальне правопорушення, вчинене відносно неї. В межах цього кримінального провадження вона як потерпіла на підставі ст.93 КПК України 05.09.2020р. звернулась до дізнавача з клопотанням про допит дівчини, яка працювала в кіоску в день вчинення відносно неї злочину, жінки, прізвище якої назвав їй ОСОБА_3 , вказувала його номер телефону. Потім вона 12.10.2020р. зверталась з проханням підняти документи того дня 12.12.2018р. та провести розслідування стосовно наявних даних. При ознайомленні в вересні 2021р. з матеріалами кримінального провадження вона з`ясувала, що її клопотання не виконані. На цей час не проведено жодних слідчих дій, не допитані свідки, на яких вона вказувала і відомості про яких є в матеріалах провадження, чим порушуються її права. Просить визнати бездіяльність слідчого стосовно нерпо ведення слідчих та процесуальних дій протиправною та зобов`язати слідчого провести допит свідків в її присутності до 01.09.2022р.

Вивчивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до такого.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч.2,3 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст.220 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

В силу вимог ст.40, 40-1 КПК України проведення слідчих (розшукових) дій належить до повноважень слідчого чи дізнавача. Останні, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, вид та обсяг слідчих (розшукових) дій визначаються вказаними особами самостійно. Потерпілий чи його представник на підставі ч.3 ст.93 КПК України мають право ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій шляхом заявлення відповідного клопотання, яке підлягає вирішенню з дотриманням вимог ст.220 КПК України.

За змістом скарги ОСОБА_2 вважає протиправною бездіяльність слідчих органів, яка полягає у непроведенні слідчих дій, направлених на встановлення обставин спричинення їй тілесних ушкоджень та винуватих осіб, встановлення та допит свідків цієї події.

Проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, оцінивши доводи скарги, слідчий суддя вважає, що зазначена ОСОБА_2 бездіяльність органу досудового розслідування - непроведення слідчих дій, направлених на встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, свідків події та їх допит, не підлягає оскарженню слідчому судді в порядку ст.303 КПК України.

В даному випадку встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, та свідків не є окремою слідчою дією, строк та порядок проведення якої врегульовано нормами КПК України, а фактично є обставиною, яка відповідно до ст.91 КПК України підлягає встановленню та доказуванню під час проведення досудового розслідування кримінального правопорушення. При цьому, як вже зазначалось, вид та обсяг слідчих (розшукових) дій, в т.ч. направлених на доказуванню обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, визначається слідчим самостійно.

Крім того, ОСОБА_2 , посилаючись на подання нею дізнавачу в 2020р. клопотань про встановлення та допит свідків, не вказує в своїй скарзі на порушення дізнавачем порядку розгляду клопотання, передбаченого ст.220 КПК України, яке могло бути оскаржено в порядку ст.303 КПК України, відповідної вимоги не заявляє.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

На підставі вказаного, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.2,40,40-1,92,93,220,223,303-304 КПК України,

У Х В А Л И В:
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність органу досудового розслідування ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

18.07.2022