УХВАЛА
Іменем України
27 квітня 2022 року справа № 542/338/22
провадження 1-кс/542/80/22
Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2022 за № 0000063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна, -
в с т а н о в и в:
25 квітня 2022 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшло клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2022 за № 0000063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна на автомобіль марки ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1995 рік випуску, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 та в кузові якого знаходяться спиляні фрагментами деревини різних порід, порізаних на частини близько 30 см, загальним об`ємом 5,1 м3 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування та який буде зберігатися на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: смт. Нові Санжари пл. Перемоги 1 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що у провадженні СВ відділення поліції №3 ПРУП ГУНП України в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000063 від 21.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
У клопотанні прокурор посилався на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що 21.04.2022 працівниками Відділення поліції №3 Полтавського РУП зупинено транспортний засіб - автомобіль "ГАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1 , який перевозив деревину породи акація, клен, дуб без відповідних дозвільних документів.
Відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 21.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Зазначив, що 21.04.2022 працівниками поліції зупинено транспортний засіб- автомобіль марки ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1995 рік випуску, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 . Під час огляду вищезазначеного автомобіля у кузові виявлено деревину різних порід. Водій зупиненого автомобіля марки ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 пояснив, що спиляв та погрузив виявлені у кузові фрагменти деревини ОСОБА_6 , після чого попросив його перевезти деревину з с. Соколова Балка до с. Драбинівка. ОСОБА_5 вказав місце, де завантажив до кузова фрагменти деревини - територія полезахисної лісосмуги, біля земельної ділянки з кадастровим номером 0:00:001:0017. У ході огляду місця події - полезахисної смуги, що межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 0:00:001:0017 із залученням спеціаліста було виявлено пні свіже спиляних стовбурів дерев виду ясен, акація, клен, дуб у загальній кількості 51.
Вказав, що згідно з довідкою Нехворощанської сільської ради Полтавської області № 02-27 від 21.04.2022 земельна ділянка, на якій розташована полезахисна лісосмуга відноситься до земель комунальної власності Нехворощанської сільської ради Полтавської області.
Також зазначив, що ОСОБА_6 пояснив, що здійснював роботи по очищенню даної лісосмуги та надав довідку №02-27/1-160 від 18.02.2022, видану комітетом Нехворощанської сільської ради Полтавської області про те, що на території сільської ради за межами села Соколова Балка біля земельної ділянки комунальної власності сільської ради, що знаходиться в оренді ТОВ «Сокіл», кадастровий номер 0:00:001:0017 проводяться роботи по очищенню полезахисної смуги та підрізанню гілок ФОП ОСОБА_6 . Роботи проводяться в рахунок деревини.
Вказував, що 21.04.2022 проведено огляд транспортного засобу автомобіля марки ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1995 рік випуску, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду вищезазначеного автомобіля у кузові виявлено спиляні фрагменти деревини різних порід, порізані на частини близько 30 см. За участі спеціаліста Новосанжарського лісництва ДП «Полтавський лісгосп» проведено обміри та визначено, що загальний об`єм складає 5,1 м3. За результатами огляду автомобіль марки ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 із деревиною тимчасово вилучено та поміщено на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в смт. Нові Санжари пл. Перемоги 1.
Вказав, що оскільки у кузові автомобіля, яким керував ОСОБА_5 виявлено та вилучено не гілки, дозвіл на очищення яких надано ОСОБА_6 , а фрагменти стовбурів дерев та останній не надав усіх дозвільних документів, виникла необхідність у їх вилученні з метою перевірки законності його дій.
Посилався на те, що, з метою проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, встановлення істини по провадженню, виникла необхідність у подальшому проведенні ряду судово-трасологічних експертиз та встановлення слідової інформації, яким саме знаряддям здійснювалася порубка, чи становили вилучені у кузові автомобіля фрагменти деревини та виявлені на місці події пні свіжеспиляних дерев єдине ціле. З метою забезпечення проведення вищевказаних слідчих дій та досліджень у експертних установах прокурор вважав, що необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Дослідивши зміст поданого клопотання, наведені у ньому доводи та надані прокурором докази на його обгрунтування, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частиною другою ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, тимчасово вилученим майном, відповідно до положень ч. 7 ст. 237 КПК України є вилучені при огляді речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.
Так, в клопотанні прокурор просив накласти арешт на автомобіль марки ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 та в кузові якого знаходяться спиляні фрагментами деревини різних порід, порізаних на частини близько 30 см, загальним об`ємом 5,1 м3.
При цьому, до матеріалів клопотання додано постанову про визнання речовим доказом автомобіля марки ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, 1995 рік випуску, який зареєстрований на ОСОБА_4 .
Водночас, ані зміст поданого прокурором клопотання, ані докази, надані на його обгрунтування не містять відомостей щодо правового статусу деревини, що знаходиться у кузові вищезазначеного автомобіля та на яку просить накласти арешт прокурор.
При цьому, як на правову підставу поданого клопотання прокурор посилався на положення ч. 1 ст. 170 КПК України, що передбачає можливість застосування арешту майна саме з метою забезпечення збереження речових доказів з одночасним посиланням на ст. 98 КПК України, яка визначає критерії, за якими матеріальні об`єкти відносяться до речових доказів.
Крім того, слід звернути увагу на положення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, згідно з якими у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
В порушення вимоги вказаної норми, звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна прокурор не вказав у ньому конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, а саме деревиною, що знаходиться у кузові автомобіля.
При цьому, за правилами ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю, зокрема, власника майна.
Незазначення у клопотанні власника майна - деревини, що знаходиться у кузові автомобіля, на яку прокурор просить накласти арешт унеможливлює виконання судом вимог вказаної норми та порушує права власника майна, визначені КПК України, зокрема, на розгляд клопотання за його участю.
Крім того, прокурором не виконано також вимог в частині конкретизації майна, на яке він просить накласти арешт - розділеної деревини із слідами розпилу, які утворилися в результаті розпилювання деревини різних порід, не зазначено на які саме фрагменти деревини, яких розмірів, яких саме порід та у якій кількості просить накласти арешт прокурор.
Також, ані у тексті самого клопотання, ані у доданих до нього доказах, не міститься інформації яка саме особа здійснила обмір деревини, на підставі яких документів така особа уповноважена здійснювати відповідні обміри та надавати такі висновки, з використанням яких саме засобів нею здійснено обмір вилученої деревини, на підставі яких вчинених дій вона дійшла висновку, про те, що об`єм вилученої деревини становить саме приблизно 5,1 куб. м.
Крім того, слід зазначити, що положеннями ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.
Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Так, ч. 1 ст. 246 КК України, передбачено відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.
При цьому, слід зазначити, що кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України є наявність саме істотної шкоди.
Між тим, матеріали клопотання не містять будь-яких доводів щодо спричинення шкоди, яка є істотною.
Постановою Пленуму ВС від 10.12.2004 №14 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» визначено, що вирішуючи питання про те, чи є шкода істотною (ч 1 ст. 244, ст. 246, ч. 1 ст. 248, ч. 1 ст. 249 КК, суди повинні враховувати не тільки кількісні та вартісні критерії, а й інші обставини, що мають значення для вирішення цього питання. Звернуто увагу судів на те, що кримінальна відповідальність за незаконну порубку лісу (ст. 246 КК) настає у випадках, коли остання здійснювалася з порушенням нормативних актів, які регулюють порядок порубки дерев і чагарників, у лісах, захисних та інших лісових насадженнях (якщо при цьому заподіяно істотну шкоду), або в заповідниках чи на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.
Зокрема, визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.
У справах про злочини, відповідальність за які передбачена ст. 246 КК, шкода визнається істотною, коли: були знищені певні види дерев у тій чи іншій місцевості; погіршилися породний склад, якість, захисні, водоохоронні й інші екологічні властивості лісу; виникли труднощі у відтворенні заліснення в певній місцевості; знизилась якість атмосферного повітря; змінились ландшафт місцевості, русло річки; сталась ерозія ґрунту; тощо. Якщо внаслідок незаконної порубки дерев, чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав несе відповідальність за статтями 64-67 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Порубка дерев і чагарників на територіях, не віднесених до лісового фонду (ст. 4 Лісового кодексу України), не тягне відповідальності за ст. 246 КК. За наявності відповідних підстав такі дії можуть бути кваліфіковані як крадіжка, самоправство тощо.
Водночас, постановою Кабінету Міністрів від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами: незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту (додаток 1); пошкодженням дерев і чагарників до ступеня неприпинення росту (додаток 2); знищенням або пошкодженням лісових культур, природного підросту та самосіву на землях, призначених для відновлення лісу (додаток 3); знищенням або пошкодженням сіянців, саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях (додаток 4); самовільною заготівлею сіна та випасанням худоби на лісових ділянках (додаток 5); знищенням або пошкодженням відмежувальних знаків у лісах (додаток 6); пошкодженням сіножатей, пасовищ і ріллі на землях лісогосподарського призначення (додаток 7); знищенням або пошкодженням лісоосушувальних канав, дренажних систем і доріг на лісових ділянках (додаток 8); порушенням правил заготівлі лісової підстилки (додаток 9); порушенням правил заготівлі лікарських рослин, дикорослих плодів, горіхів, грибів, ягід тощо (додаток 10). Зазначені такси застосовуються також для обчислення шкоди, заподіяної знищенням, пошкодженням чи незаконною рубкою окремих дерев, груп дерев, чагарників на сільськогосподарських угіддях, садибах, присадибних, дачних і садових ділянках, що не належать до лісового фонду. Починаючи з 01 січня 2009 року проводиться індексація затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами.
Разом з тим, як убачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 21 квітня 2022 року та письмових пояснень ОСОБА_6 від 21 квітня 2022 року, останні повідомили, що роботи по очищенню лісозахисної смуги та перевезенню деревини проводились на підставі довідки Нехворощанської сільської ради щодо проведення робіт по очищенню полезахисної смуги та підрізанню гілок, товарно - транспортної накладної на перевезення деревини, дозволу на виконання лісосічних робіт, трелювання, транспортування лісу.
Викладене узгоджується з даними довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради № 02-27/1-160 від 18.02.2022, згідно з якою на території сільської ради за межами села Соколова Балка, біля земельної ділянки комунальної власності сільської ради, що знаходиться в оренді ТОВ «Сокіл», кадастровий номер :00:001:0017, проводяться роботи по очищенню полезахисної смуги та підрізанню гілок, що виходять на земельну ділянку, ФОП ОСОБА_6 , роботи проводяться в рахунок деревини; довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради № 02-27/229 від 21.04.2022, згідно з якою земельна ділянка, на якій розташована полезахисна лісосмуга відноситься до земель комунальної власності Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області та межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :00:001:0017; дозволу № 961.19.53, виданому ФОП ОСОБА_6 на виконання лісосічних робіт, трелювання, транспортування лісу на об`єктах замовників, що діє з 23 грудня 2019 року по 23 грудня 2024 року; товарно - транспортної накладної серії ПЗО № 55 від 21.04.2022 на перевезення деревини, де замовником зазначено ФОП ОСОБА_6 , перевізником - ОСОБА_5 .
При цьому, доводи прокурора у клопотанні щодо відсутності усіх дозвільних документів є непереконливими з огляду на те, що прокурором конкретно не вказано яких саме дозвільних документів не мав ОСОБА_5 та яким нормативно-правовим актом визначено обов`язок щодо оформлення таких документів.
Водночас, посилання прокурора на наявність дозволу, що був наданий ОСОБА_6 на очищення полезахисної смуги тільки від гілок є нічим не підтвердженим та в повній мірі спростованим довідкою виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради № 02-27/1-160 від 18.02.2022, зі змісту якої вбачається проведення робіт як по очищенню полезахисної смуги, так і по підрізанню гілок у ній.
Таким чином, з огляду на викладене, прокурором не наведено у клопотанні доводів та не надано відповідних доказів щодо існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, так як у матеріалах, доданих до клопотання, відсутні дані, які б свідчили про незаконні дії, що охоплювалися б диспозицією цієї норми закону, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України виключає можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Крім того, слід зазначити, що текст поданого до суду клопотання надруковано на 5 сторінках та, відповідно, становить 3 аркуші. Опис поданих прокурором до суду матеріалів також містить відмітку про те, що клопотання пронумеровано з 1 по 3 аркуші включно.
При цьому, подане до суду клопотання не містить щонайменше одного аркуша, оскільки текст клопотання після четвертої сторінки (зворот другого аркуша) за своїм змістом не пов`язаний з текстом наступного аркуша, що є останнім у клопотанні та на якому мається підпис його автора.
Вказані обставини позбавляють слідчого суддю розглянути клопотання та прийняти за результатами його розгляду законне та обгрунтоване рішення у порядку, визначеному КПК України.
Розглядаючи клопотання слідчого або прокурора, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Слідчий суддя за таких обставин приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, надавши для цього строк протягом 72 годин з моменту отримання копії цієї ухвали.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2022 за № 0000063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.
Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Копію цієї ухвали разом з клопотанням і доданими до нього матеріалами направити прокурору негайно.

Слідчий суддя Новосанжарського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1 .