Справа № 754/6947/22
У Х В А Л А
Іменем України

25 серпня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача та незаконність постанови прокурора,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 22.08.2022 відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 , поданої в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 11.08.2022 про відмову у задоволенні клопотання заявника в межах досудового розслідування кримінального провадження №0001060 про проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_3 , а також зобов`язання дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві та процесуального керівника по справі - прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва вчинити відповідні дії, на виконання ч.9 ст.224 КПК України.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила, що відділом дізнання Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001060 від 05.09.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 08.06.2022 відмовлено у погодженні повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України. Матеріали кримінального провадження №0001060 від 05.09.2020 повернуті до ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві для організації подальшого досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення.
30.07.2022 ОСОБА_3 звернулась до процесуального керівника з клопотанням про проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_3 .
Проте, постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 11.08.2022 відмовлено в задоволенні клопотанні щодо проведення одночасного допиту потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 , через те що остання не набула жодного процесуального статусу за кримінальним провадженням, що унеможливлює проведення одночасного допиту ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_3 .
Таким чином, ОСОБА_3 просила визнати протиправною та скасувати постанову прокурора від 30.07.2022, та зобов`язати дізнавача провести одночасний допит ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_3 .
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання на з`явилась, надала заяву за змістом якої заявлені вимоги підтримала, пославшись на вищевказані обставини, просила скаргу задовольнити.
Від прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на адресу слідчого судді надійшла заява про розгляд скарги ОСОБА_3 в її відсутність. В задоволенні скарги ОСОБА_3 просить відмовити у зв`язку з наступним: ОСОБА_3 просить провести одночасний допит між нею та ОСОБА_4 , проте під час досудового розслідування ОСОБА_7 не допитувалась, у зв`язку з чим провести одночасний допит між зазначеними особами не є можливим.
Ознайомившись із скаргою ОСОБА_3 та доданими до неї матеріалами, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0001060 від 05.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, які надійшли з ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
У відповідності до вимог п.п. 10, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Слідчим суддею встановлено, що відділом дізнання Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №00001060 від 05.09.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
У вказаному кримінальному провадженні на підставі заяви ОСОБА_3 від 11.09.2020, остання набула процесуального статусу потерпілої та 11.09.2020 дізнавачем ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві допитано ОСОБА_3 в якості потерпілої у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, в рамках кримінального провадження № 0001060 від 05.09.2020, в якості свідків було допитано: ОСОБА_8 , згідно із протоколом допиту свідка від 25.01.2022; ОСОБА_9 , відповідно до протоколу допиту свідка від 22.08.2022
02.02.2022 від ОСОБА_4 дізнавачем ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві в рамках даного кримінального провадження було відібрано пояснення, в якості свідка ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001060 від 05.09.2020 не допитувалась.
08.06.2022 постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 було відмовлено дізнавачу ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві в погодженні повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Враховуючи викладене слід прийти до висновку, що ОСОБА_4 не набула жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001060 від 05.09.2020.
11.08.2022 постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо проведення її одночасного допиту зі ОСОБА_4 через відсутність процесуального статусу у останньої.
Права потерпілого у кримінальному провадженні визначені ст.56 КПК України, зокрема пунктом 3, 6, 7 частини 1 передбачені права потерпілого подавати докази, давати пояснення, покази або відмовитись їх давати, а також оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 2 ст. 223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на досягнення її мети.
Порядок проведення допиту під час досудового розслідування, в тому числі свідка, передбачено ст. 224 КПК України, зі змісту якої не вбачається можливості повторного допиту вже допитаного свідка.
Відповідно до ч. 9 ст. 224 КПК України, слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. Однак, такий допит є правом, а не обов`язком слідчого чи прокурора.
Через невизначеність процесуального статусу ОСОБА_4 допит її в якості свідка не здійснювався, що унеможливлює проведення такої слідчої дії, як одночасний допит ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_3 , оскільки зміст показів останньої досудовому слідству невідомий, а тому з`ясування причин розбіжностей є передчасним.
Справедливість зазначеного твердження, простежується зі змісту скарги ОСОБА_3 до слідчого судді від 22.08.2022, де остання не конкретизує в чому полягають розбіжності показів осіб, які приймали участь у конфлікті та яким чином можливо їх усунути при проведенні вказаної слідчої дії.
З аналізу положень норм ст. ст. 9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим (дізнавачем). Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст. 22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають стороні кримінального провадження право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони кримінального провадження визначається в кожному конкретному випадку - з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч. 2 ст. 223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.
Таким чином, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Тому, розглянувши клопотання ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КПК України, прокурор (процесуальний керівник за вказаним провадженням) Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , який у відповідності до вимог ст.36 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності особою, прийнято рішення про відмову в задоволенні такого клопотання.
Слідчий суддя, знаходить мотиви відмови прокурора в задоволенні клопотання процесуально обґрунтованими.
Вивченням змісту постанови слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 11.08.2022 про відмову у задоволенні клопотання проведення одночасного допиту ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_3 прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 110 КПК України, а тому скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити потерпілій ОСОБА_3 , що відповідно до вимог ч. 4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Також, у відповідності до ст.ст. 314 та 315 КПК України, потерпіла має право звернутися в ході підготовчого засідання по кримінальному провадженню з клопотанням про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей та документів тощо. Крім цього, вимогами ч. 7 ст. 352 КПК України, регламентована можливість проведення перехресного допиту свідка на стадії судового розгляду після прямого допиту, а тому потерпіла не буде позбавлений можливості поставити додаткові питання ОСОБА_4 , у випадку її допиту судом у якості свідка.
Відповідно до ч. 4 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 11.08.2022 про відмову у задоволенні клопотання заявника в межах досудового розслідування кримінального провадження №0001060 про проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_3 , а також зобов`язання дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві та процесуального керівника по справі - прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва - вчинити відповідні дії, на виконання ч.9 ст.224 КПК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 25.08.2022.
Слідчий суддя ОСОБА_10