КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.07.2022 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_8 , погоджене заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 17.08.2022 включно, але не більше строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 31.03.2021, із визначенням застави у розмірі 20 000 000 гривень 00 копійок.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні для запобігання можливості підозрюваного впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
_____________________________________________________________________________
Справа № 757/16363/22-к Слідчийсуддя ОСОБА_10
Апеляційне провадження № 11-сс/824/2858/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначено в межах строку досудового розслідування до 17.08.2022 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що наявна в матеріалах справи підозра ОСОБА_7 про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України є не обгрунтованою, містить припущення органу досудового розслідування, та не підтверджується допустимим доказами.
Зокрема, органом досудового розслідування не встановлено час, місце, спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину. Слідством не встановлено, які саме фінансово-господарські документи підробив ОСОБА_7 , та яку довіреність, не встановлено існування в юридичній природі таких документів, та не проведено жодної експертизи, яка б могла підтвердити підроблення таких документів.
Для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 206-2 КК України обов`язковою умовою є використання підроблених документів, при цьому обов`язковою умовою є те, що особа знає про незаконне походження таких документів при вчинені правочинів, які мають вигляд цілком законних і у результаті яких здійснюється перехід права власності на майно юридичної особи чи частки її члена.
Враховуючи той факт, що органом досудового розслідування не встановлено, які саме документи були підроблені ОСОБА_7 , чи використовувались ОСОБА_7 такі підроблені документи, та чи взагалі здійснював ОСОБА_7 підробку документів для заволодіння статутним капіталом та майном ТОВ «Дністрові сади», на переконання захисника, пред`явлена підозра за ч. 3 ст. 206-2 КК України не може вважатись обгрунтованою та відповідати вимогам ст. 278 К ПК України.
Апелянт зазначав, що викладені в повідомленні про підозру від 21.09.2021 та клопотанні слідчого обставини свідчать про цивільно-правовий характер правовідносин які склались між ОСОБА_7 , Компанією «Епл хіллз інвестмент лімітед» та ОСОБА_11 .
Крім того, посилаючись на недоведеність існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, захисник зазначав, що слідчий вказав у клопотанні про направлення ОСОБА_7 чотири рази поштою повістки про виклик, на які останній жодного разу не з`явився. Однак, органом досудового розслідування не надано жодного доказу того, що ОСОБА_7 отримав дані повістки, або відмовлявся від їх отримання.
Посилання слідчого на санкцію ч. 3 статті 206-2 КК України, не може бути доказом існування ризику переховування підозрюваного, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, фактичної шкоди інтересам потерпілому не завдав, позитивно характеризується.
До 31.01.2022 року ОСОБА_7 проживав в м. Києві, та офіційно працював заступником директора ТОВ «Відалекс», а з 01.02.2022 року по день затримання офіційно працював агрономом-консультантом в ТОВ «Агрокмплекс», де і був затриманий працівниками поліції. Не зважаючи на те, що ОСОБА_7 був офіційно працевлаштований, та інформація про це була внесена до відповідних реєстрів, виклики слідчого за місцем роботи ОСОБА_7 не надсилались. Також, виклики ОСОБА_7 здійснювались за адресами, за якими він ніколи не проживав. Дані обставини спростовують посилання слідчого про те, що ОСОБА_7 переховувався від слідства, та має намір продовжувати це в майбутньому.
Слідчим не зазначено жодного свідка в справі, на якого ОСОБА_7 може чинити вплив, та не наведено доказів вчинення таких дій в минулому.
Крім того, апелянт зазначав, що прокурором та слідчим не наведено жодного об`єктивного доказу того, що до ОСОБА_7 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід аніж утримання під вартою.
Слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 був затриманий на території Вінницької області під час здійснення своїх робочих обов`язків, від органів досудового розслідування та суду не переховувався, а виїзд його за межі України є неможливим через введений військовий стан.
Крім того, апелянт просив врахувати, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_12 2013 р.н., та син ОСОБА_13 2016 р.н., які разом із: дружиною тимчасово на період війни перебувають в Швейцарії, та яким ОСОБА_7 матеріально допомагав до затримання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032, відомості про яке 31.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.
Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 19.05.2010 до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України внесені відомості та зареєстроване товариство з обмеженою відповідальністю «Дністрові сади» (далі ТОВ «Дністрові сади») і надано ідентифікаційний код юридичної особи 37066947. Місцезнаходження юридичної особи село Селище, Сокирянський район, Чернівецька область.
Наказом № 5 директора ТОВ «Дністрові сади» () від 01.12.2010 призначено на посаду генерального директора ОСОБА_7 .
Згідно з наказом № 17/12-2019 від 17.12.2019 учасника ТОВ «Дністрові сади» () в особі ОСОБА_14 , з посади генерального директора товариства було звільнено ОСОБА_7 .
В подальшому, ОСОБА_7 вирішив протиправно заволодіти майном ТОВ «Дністрові сади» (), що знаходиться за адресою: село Селище, Сокирянський район, Чернівецька область, 60216, Україна, де раніше впродовж тривалого часу займав посаду генерального директора.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння корпоративними правами, а саме його статутним капіталом та майновими правами на рухоме та нерухоме майно ТОВ «Дністрові сади» (), ОСОБА_7 у невстановлений час вирішив імовірно підробити фінансово-господарські документи підприємства та в подальшому використати їх для досягнення вказаної цілі.
З цією метою на початку 2021 року, точний час і день, місце не встановлено, ОСОБА_7 імовірно підробив довіреність, що видана 25.04.2017 (апостиль проставлено 27.04.2017 № 47797/17) та запропонував раніше не знайомому ОСОБА_11 придбати за 7 520 227,0 грн. статутний капітал у розмірі 100 % ТОВ «Дністрові сади» (), ринкова вартість якого на момент укладання угоди становить 325 526 000 грн., на що останній погодився.
24.03.2021 ОСОБА_7 , з раніше не знайомим ОСОБА_11 прибули до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, будинок 2, офіс 19. Перебуваючи в приміщені вищевказаного офісу, надав нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_15 довіреність від 25.04.2017 за № 47797/17 та рішенні № 24/03/21 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові сади». Вказаним рішенням ТОВ «Дністрові сади» за її засновника - компанію «ЕПЛ ХІЛЛЗ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» приймає рішення: відступити належну компанії «ЕПЛ ХІЛЛЗ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» частку в статутному капіталі ТОВ «Дністрові сади» номінальною вартістю 125 337 120,80 грн. ОСОБА_11 за ціною 7520 227,0 грн. шляхом продажу та укладення відповідного договору купівлі-продажу; уповноважено ОСОБА_7 підписати договір купівлі-продажу від імені засновника - компанії «ЕПЛ ХІЛЛЗ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (APPLE HILLS INVESTMENTS LIMITED).
На підставі вказаної довіреності нотаріусом здійснено посвідчення справжності підпису представника компанії «ЕПЛ ХІЛЛЗ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» ОСОБА_7
24.03.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_15 здійснено посвідчення справжності підпису представника компанії «ЕПЛ ХІЛЛЗ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (APPLE HILLS INVESTMENTS LIMITED) ОСОБА_7 та ОСОБА_16 на акті приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Дністрові сади».
Таким чином, як зазначено у клопотанні, ОСОБА_7 умисно і протиправно, з корисливих мотивів, створив всі необхідні умови для заволодіння майном ТОВ «Дністрові сади» () шляхом вчинення правочинів з використанням можливо підроблених документів указаного товариства, у такий спосіб заволодів 100 відсотками статутного капіталу ТОВ «Дністрові сади» (), чим спричинив товариству матеріальних збитків, згідно з звітом про незалежну оцінку ринкової вартості товариства, на загальну суму 325 526 000 гривень.
Як убачається із долучених до клопотання матеріалів, 21.09.2021 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_17 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у протиправному заволодінні майном підприємства, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, які заподіяли велику шкоду, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 206-2 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно даних протоколу затримання від 13.06.2022, цього ж дня о 18 год. 37 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2022, затримано ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2022 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 20 000 000 грн. та покладенням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 13.07.2022.
Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_18 від 05.07.2022 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 17.08.2022.
07.07.2022 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із копотанням, погодженим заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000032 від 31.03.2021 ОСОБА_7 до 17.08.2022 включно, із визначенням застави в розмірі 325 526 000 грн., та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.07.2022 задоволено частково клопотання слідчого, та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 17.08.2022 включно, але не більше строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 31.03.2021, із визначенням застави у розмірі 20 000 000 гривень 00 копійок, та покладенням на нього, у разі внесення застави, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначено в межах строку досудового розслідування до 17.08.2022 включно.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, зокрема протоколи допитів свідків, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, звіт про незалежну оцінку ринкової вартості ТОВ «Дністрові сади», висновки експертиз, матеріали тимчасового доступу до речей і документів та інші долучені до клопотання матеріали, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на дані про особу підозрюваного та його процесуальну поведінку.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (процесуальних) дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні двох дітей, беручи до уваги його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, процесуальну поведінку підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.
Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов висновку про визначення застави у розмірі 20 000 000 грн., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.
Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
З наведених підстав, доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що органом досудового розслідування не встановлено час, місце, спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, не встановлено, які саме фінансово-господарські документи підробив ОСОБА_7 , чи використовувались ОСОБА_7 такі підроблені документи, а також посилання на наявність ознак цивільно-правового характеру в правовідносинах, які склались між ОСОБА_7 , Компанією «Епл хіллз інвестмент лімітед» та ОСОБА_11 , на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою. Крім того, посилання апелянта на неможливість виїзду підозрюваного за межі України через введений військовий стан, не спростовує наявність ризику переховування підозрюваного на території України.
Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.
Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини злочину, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого врахував усі дані про особу підозрюваного, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, у тому числі те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні двох дітей.
Разом з тим, наведені обставини про особу підозрюваного не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не скасовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Крім того, як убачається із даних листа прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 №09/2/1-43456ВИХ-22 від 26.07.2022, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 31.03.2021 закінчено та обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 206-2 КК України 22.07.2022 направлено для розгляду до Печерського районного суду міста Києва.
З урахуванням наведеного, із закінченням стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 припиняється і судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3