Справа №345/875/22
Провадження № 1-кп/345/171/2022
У Х В А Л А
про закінчення підготовчого провадження
та призначення судового розгляду

31.03.2022 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

власника майна, на яке накладено арешт - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України,-

в с т а н о в и в:
що ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення та закриття провадження немає.

Захисник ОСОБА_4 не заперечив відносно призначення справи до судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника.

Представник потерпілого та потерпілі також просили призначити справу до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Калуському міськрайонному суду Івано - Франківської області, підстав для закриття кримінального провадження або його зупинення немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.1 4 ч. 3 ст. 314 КПК України судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що є всі правові підстави призначити по даному кримінальному провадженню судовий розгляд на підставі обвинувального акта, відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтовує тим, що на розгляд Калуського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000613 про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

06.12.2021 приблизно о 19 годині 00 хвилин, в темну пору доби, водій ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує увагу та швидкість реакції і унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, керуючи автомобілем марки DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги, що по вул. Промислова у м. Калуші Калуського району Івано-Франківської області у напрямку вул. Б. Хмельницького. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку.

У цей час правим узбіччям дороги у попутному напрямку відносно напрямку руху автомобіля рухалися пішоходи ОСОБА_11 та ОСОБА_7

Рухаючись прямою ділянкою дороги, водій ОСОБА_9 , проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не справився з керуванням, виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч на узбіччя, де вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

При цьому ОСОБА_9 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме пункти: 1.5.; 1.10. в частині визначення терміну «узбіччя»; 2.3. б), д); 2.9. а); 10.1.; 12.1.; 12.2.

У результаті порушення ОСОБА_9 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Крім того, після наїзду на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , водій ОСОБА_9 , в порушення вимог п. п. 2.10 а), г) Правил дорожнього руху, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілих у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався чи потребують потерпілі допомоги, не вжив можливих заходів для надання їм домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілих до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив їх у небезпечному для життя стані та з місця події автомобілем скрився.

ОСОБА_9 затриманий правоохоронними органами 06.12.2021 о 23 год 50 хв у порядку ст. 208 КПК України, що є фактичним часом його затримання.

07 грудня 2021 року ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, а в подальшому складено обвинувальний акт.

Причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується результатами огляду місця події вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду автомобіля марки DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , показаннями потерпілого та свідків, висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_9 , згідно якого встановлено у ОСОБА_9 алкогольне сп`яніння та іншими матеріалами в їх сукупності.

ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст. 12 КК України, вчинив тяжкий злочин, за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та нетяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років або позбавленням волі на той самий строк. ОСОБА_9 після вчинення злочинів не вжив заходів щодо надання медичної допомоги потерпілим, а з метою уникнення відповідальності та приховування злочину втік автомобілем з місця події. Зазначена обставина вказує на психологічно-нестійкий характер ОСОБА_9 нести відповідальність за свої дії, бажання уникнути покарання. Крім того, установлено, що ОСОБА_9 офіційно не працює, що також свідчить про можливість в подальшому переховуватись від органів слідства та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.12.2021 до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який у подальшому продовжено ухвалою слідчого судді від 01.02.2022 строком до 01.04.2022 включно.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені ризики продовжують існувати і на даний час, а саме: що ОСОБА_9 може: переховуватися від суду, оскільки усвідомлює, що в разі доведення його вини в суді, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі; незаконно впливати на свідків, так як судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочався, основні свідки та очевидці події своїх показі в суді не надали та з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може чинити на них тиск; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ОСОБА_9 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може не з`являтися на виклики до суду.

Запобігти заявленим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не можливо.

Строк тримання під вартою обраний відносно обвинуваченого спливає 01.04.2022.

Тому просить обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без права внесення застави.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, оскільки обвинувачений не буде переховуватися від суду, хоче працювати, відшкодувати потерпілим шкоду. Крім того, вказав, що прокурором не доведено наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Представник потерпілого та потерпілі підтримали думку прокурора щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч.2 ст. 29 Конституції України).

Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 .
При вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що інкриміновані обвинуваченому діяння відносяться як до тяжких так і до нетяжких злочинів, а також ризики, що обвинувачений можуть переховуватися від суду, щоб уникнути відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

До того ж, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд поряд з цим також враховує особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, достатніх підстав та доказів ні захисником, ні обвинуваченим не наведено.
На думку суду, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Даних про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч.4 цієї статті.

Частиною 4 ст.184 КПК України передбаченого, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Що стосується визначення застави обвинуваченому ОСОБА_9 , то суд враховує те, що інкримінований обвинуваченому злочин, спричинив загибель людини, а тому на підставі п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає, що у даному конкретному випадку відсутні підстави для визначення застави.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_10 , як власник майна, на яке накладено арешт, подала клопотання про часткове скасування арешту майна, в якому просить частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.12.2021, на автомобіль DODGE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , з правом користування та без права розпорядження та відчуження вказаного майна до прийняття відповідного рішення по справі.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Статтею 315 КПК передбачено, що якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. З метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні ; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду. Крім того, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

В підготовчому судовому засіданні поза розумним сумнівом встановлено, що арешт на вказане вище майно накладено обґрунтовано.

Крім того, автомобіль марки DODGE JOURNEY та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами по кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Враховуючи вище наведене та те, що автомобіль DODGE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , на які накладено арешт, є речовими доказами по кримінальному провадженні, арешт на майно накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, на даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді суду, матеріали справи та докази ще не досліджувались, заявником не наведено доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба чи арешт накладено без правових підстав, тому підстав для задоволення клопотання не має. Крім того, суд вважає, що клопотання ОСОБА_10 про часткове скасування арешту майна, яке заявлене нею в підготовчому судовому засіданні, є передчасним та не може вирішуватися судом на даному етапі.

Керуючись ст.ст. 100, 131, 174, 176-178, 182 - 184, 197, 314, 315, 369 КПК України, суд, -

ухвалив:
Призначити кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_9 ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області на 13.30 годин 13.04.2022, з викликом учасників судового провадження.
Затвердити, сформований під час підготовчого судового засідання список осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.
Клопотання прокурора задоволити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з 31.03.2022 до 29.05.2022 включно, без права внесення застави.
Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12».
В задоволенні клопотання ОСОБА_10 про часткове скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала оскарженню не підлягає, однак в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий: