Провадження № 1-кп/686/507/22
28 червня 2022 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сутківці Ярмолинецького району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 407 ч. 4 КК України,
ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдатом військової служби за контрактом стрільцем взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи на меті тимчасово ухилитися від проходження військової служби за контрактом, без відповідного дозволу командування в умовах особливого періоду 19.02.2020 р. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та до 15.04.2020 р. проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби за контрактом.
За самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 4 ст. 407 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 12 вересня 2020 року близько 05 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , заздалегідь знаючи про наявність у потерпілого ОСОБА_5 грошових коштів та цінного майна, прийняв рішення про їх відкрите викрадення.
Тоді ж ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою власної наживи, переслідуючи корисливий мотив, застосував насильство, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме наніс ОСОБА_5 один удар правою рукою в область обличчя, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю.
Продовжуючи свій злочинний умисел, з метою припинення опору потерпілого, ОСОБА_7 утримував ОСОБА_5 силоміць в положенні лежачи на землі та забрав належний останньому мобільний телефон.
За відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
За епізодом самовільного залишення військової частини.
Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах особливого періоду без відповідного дозволу командування 19.02.2020 р. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та до 15.04.2020 р., проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби за контрактом.
Відповідно до наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 № 172 від 02.08.2019 солдата ОСОБА_7 стрільця взводу охорони роти охорони зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 37 від 19.02.2020 солдата військової служби за контрактом стрільця взводу охорони роти охорони ОСОБА_7 визнано таким, що відсутній на службі без поважних причин.
Встановлені судом обставини підтверджуються також: даними рапортів ТВО командира роти охорони ОСОБА_9 , наказів та доповіді командира військової частини НОМЕР_1 про не з`явлення ОСОБА_7 на військову службу в період з 20 лютого по 04 березня 2020 року без поважних причин; службовою та медичними характеристиками; листом ознайомлення ОСОБА_7 з кримінальною відповідальністю за військові злочини; відомостями військового квитка останнього.
За епізодом пограбування потерпілого ОСОБА_5 .
На обставини вчинення пограбування обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_5 показали під час проведення з ними слідчого експерименту, останній під час пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками впізнав та прямо вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка його пограбувала у вищевказаних місці та час, що зафіксовано у відповідних протоколах проведення цих слідчих дій. Вказав потерпілий на обвинуваченого і в судовому засіданні.
Встановлені судом обставини підтверджуються також речовими доказами вилученими в обвинуваченого ОСОБА_7 наручним годинником «Каnima» та у свідка ОСОБА_10 електронною цигаркою «iJust 3 PRO», навушниками, чоловічою сорочкою «Iko-Ras», чоловічим светром «EwroPaw», заправкою до електронної цигарки «MaidCom», які вони придбали на викрадені обвинуваченим у потерпілого кошти, а також даними протоколів їх огляду.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема події кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, наслідки їх вчинення), інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, та в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, та ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочинів, що пом`якшує йому покарання. Він є особою не судимою, молодого віку, характеризується посередньо, відсутні обставини, що обтяжують йому покарання.
Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних злочинів, особу винного, позицію прокурорів, потерпілого та висновок органу пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, які йому інкримінуються, у мінімальному розмірі та в силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Саме такий принцип призначення покарання за сукупністю злочинів просив застосувати прокурор.
Разом з тим, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою не судимою, молодого віку, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілого про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком, висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього передбачені ст. 76 КК України обов`язки.
На переконання суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 реального покарання з посиланням на вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, не вперше, суд відхиляє, позаяк така безпідставна, адже на час вчинення цього злочину судимість обвинуваченого за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2017 р. в силу п. 5 ст. 89 КК України була погашена (ч. 4 ст. 32 КК України).
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст. 186 ч. 2, 407 ч. 4 КК України та призначити йому покарання:
-за ст. 186 ч. 2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі,
-за ст. 407 ч. 4 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, а саме «Зміна прокримінального мислення».
-електронну цигарку «iJust 3 PRO» із упакуванням; навушники вакуумні «JBL» червоного кольору; сорочку чоловічу рожевого кольору «Iko-Ras»; светр чоловічий сірого кольору «EwroPaw»; заправку до електронної цигарки «MaidCom»; наручний годинник «Каnima» конфіскувати;
-компакт-диск залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: