Справа № 752/9988/22
Провадження № 1-кс/752/3723/22
У Х В А Л А
Іменем України
05 вересня 2022 року м. Київ
Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтинанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000352, відомості щодо якого 08.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.
Мотивуючи означене клопотання прокурор вказує наступне.
Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві в ході проведення досудового розслідування, в рамках кримінального провадження, відомості щодо якого 08.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 26.08.2022 повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням засобів для такого переправлення, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, а також в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням засобів для такого переправлення, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.
26.08.2022 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) Євро та 138 700 (сто тридцять вісім тисяч сімсот) доларів США.
На даний час є достатньо підстав вважати, що виявлені та вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 грошові кошти можуть бути здобуті злочинним шляхом, а саме під час скоєння аналогічних злочинів, у якому підозрюється ОСОБА_7 .
Враховуючи те, що ОСОБА_7 було оголошено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає конфіскацію майна як виду покарання, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України виникла необхідність у накладанні арешту на грошові кошти, що виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 , урочище «Пегетина гора», с/рада Гнідинська, Бориспільський р-н, Київська обл.
Крім цього 26.08.2022 о 17:45 годин за адресою: АДРЕСА_2 було затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
У ході обшуку затриманого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено наступне майно:
- мобільний телефон марки iPhone 12 Pro Мах у чохлі темного кольору з логотипом НОМЕР_1 , Imei: НОМЕР_2 та із сім-карткою «Київстар»;
- чотири банківські картки Приват банку - НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_6 ; банківська картка «МоноБанк» НОМЕР_7 ;
- грошові кошти у сумі 1452 (тисяча чотириста п`ятдесят дві) гривні; - грошові кошти у сумі 1600 (тисяча шістсот) доларів США.
26.08.2022 майно, вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою слідчого було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000352 від 08.07.2022.
Метою арешту майна прокурор зазначає конфіскацію майна як виду покарання, що відповідає положенням п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, та з метою збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
У судовому засідання винесене на розгляд слідчому судді клопотання прокурор підтримав у повному обсязі, та просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували в повному обсязі, перш за все з підстави того, що грошові кошти, які вилучені під час обшуку за місцем проживання підозрюваного, не є його власними грошовими коштами, а є накопиченням родини і отримані шляхом укладання цивільно-правових договорів з продажу нерухомості та заходження з отриманої заробітної плати, що виключає можливість арештувати вказані грошові кошти з метою можливої конфіскації майна, як виду додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, долучень в його обґрунтування докази та заслухавши пояснення сторін, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві в ході проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, відомості щодо якого 08.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 26.08.2022, повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням засобів для такого переправлення, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, а також в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, наданням засобів для такого переправлення, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За вимогами п.3 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, за вчинення якого, у разі визнання особи винуватою, суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У клопотанні слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000352 від 08.07.2022 здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, і як наслідок може застосовуватись додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. На думку слідчого, це свідчить про те, що грошові кошти, знайдені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , можуть бути об`єктом конфіскації.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Під час судового засідання слідчому судді не було надано доказів на підтвердження факту належності грошових коштів саме підозрюваному ОСОБА_7 , адже наявність цих грошових коштів у житловому будинку за місцем проживання підозрюваного не є беззаперечним фактом їх належності саме цій особі. Крім того, під час розгляду клопотання було з`ясовано, що власником цих грошових коштів може бути і ОСОБА_9 (мати підозрюваного), і ОСОБА_10 (дружина підозрюваного), і ОСОБА_11 (теща підозрюваного), що разом із тим було підтверджено копіями цивільно-правових договорів з продажу нерухомого майна, де, зокрема ОСОБА_9 виступає продавцем об`єктів нерухомого майна, та довідкою з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених ОСОБА_11 доходів за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2022 року.

Інших конкретний посилань на норму кримінально-правового законодавства, з якою метою ще може бути накладений арешт на вказані грошові кошти, клопотання не містить, а ймовірне припущення слідчого про наявність підстав вважати, що виявлені та вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 грошові кошти можуть бути здобуті злочинним шляхом, а саме під час скоєння аналогічних злочинів, у якому підозрюється ОСОБА_7 , на увагу не заслуговують, оскільки несе формальних зміст, без конкретного посилання на підстави накладення арешту, що викладені у ст. 170 КПК України, без долучення до клопотання належних та допустимих доказів в обґрунтування цього.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Із змісту вищезазначених норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.
Слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували факт того, що грошові кошти, які були найдені та вилучені під час обшуку за місцем проживання підозрюваного 26 серпня 2022 року у розмірі 20 000 Євро та 138 700 доларів США, можуть бути предметом конфіскації. Досудовим розслідуванням не встановлено, хто саме є власником грошових коштів, походження цих коштів, яким чином ці кошти використовувались, та інші обставини, які б дали змогу зробити висновок про те, що грошові кошти в загальній сумі 20 000 Євро та 138 700 доларів США, знайдені та вилучені під час обшуку 26 серпня 2022, можуть бути предметом конфіскації, а тому в зазначеній частині вимог клопотання про накладення арешту на майно слід відмовити.

Поряд із цим, в клопотання слідчий посилається на те, що майно: мобільний телефон марки iPhone 12 Pro Мах у чохлі темного кольору з логотипом НОМЕР_1 , Imei: НОМЕР_2 та із сім-карткою «Київстар»; чотири банківські картки Приват банку - НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_5 ; банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_6 ; банківська картка «МоноБанк» НОМЕР_7 ; грошові кошти у сумі 1452 (тисяча чотириста п`ятдесят дві) гривні; грошові кошти у сумі 1600 (тисяча шістсот) доларів США, вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постановою слідчого було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000352 від 08.07.2022.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Так, відповідно до статті частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Зважаючи на суть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, ОСОБА_7 , беручи до уваги, що мобільний телефон було вилучено в останнього в день передачі, за версією слідства, грошових коштів ОСОБА_12 , у пристрої можуть міститися відомості, які мають істотне доказове значення для встановлення обставин вчинення імовірного злочину у кримінальному провадженні (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочинів, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину тощо). Слідчий суддя також враховує, що в сучасних реаліях майже уся комунікація між особами здійснюється за допомогою мобільного зв`язку, в тому числі, месенджерів, встановлених на такі пристрої, а відтак збереження мобільного телефона є необхідною умовою для здійснення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з метою встановлення ключових обставин у провадженні. Крім того, такий мобільний телефон може бути необхідною умовою для проведення експертного дослідження у провадженні. Враховується також і встановлена процедура дослідження речових доказів судом у випадку направлення до суду обвинувального акта у проваджені (ст. 357 КПК).

Таким чином, вказаний телефон разом із сім-картою відповідає ознакам речового доказу, а тому на останній має бути накладений арешт в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, варто зауважити, що ні прокурором у судовому засіданні, ні в слідчим у клопотанні не вказано на правову підставу арешту банківських карток підозрюваного. Таке майно не є речовим доказом, не має значної цінності, його не може бути конфісковано у випадку призначення судом відповідного покарання. Відтак, арешт на вказані банківські картки не доцільний, враховуючи обставин, що розслідуються органом досудового, відповідно до фабули кримінального провадження.

Що стосуються накладення арешту на грошові кошти у сумі 1452 гривні та грошові кошти у сумі 1600 доларів США, які вилучені в ході обшуку затриманого ОСОБА_7 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає, що частина з них є попередньо ідентифікованими грошовими коштами, а тому в розумінні ст. 98 КК України є речовими доказами у кримінальному провадженні 0000352 від 08.07.2022, інші перебувають у володінні та розпорядженні підозрюваного, а тому можуть бути предметом конфіскації, як виду додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а тому в цій частині клопотання обґрунтоване, доведене належними та допустимими доказами, враховуючи мету накладення арешту та подальшого встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, отже має бути задоволене.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -
УХВАЛИВ:
1. Клопотання задовольнити частково.

2. Накласти арешт на мобільний телефон марки iPhone 12 Pro Max у чохлі темного кольору з логотипом НОМЕР_1 , Imei : НОМЕР_2 та із сім-карткою "Київстар", грошові кошти в сумі 1452,00 (тисяча чотириста п`ятдесят дві) грн., грошові кошти в сумі 1600 (тисяча шістсот) доларів США, із забороною розпорядження та користування.

3. В іншій частині клопотання відмовити.

4. Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором у кримінальному провадженні.

5. На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1