Справа № 759/9126/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2842/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
з участю захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 11 вересня 2022 року включно.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогоОСОБА_6 під вартою, вказав на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, може ухилятися від суду та процесуальних обов`язків, що також підтверджується тими обставинами, що за ст. 263 КК України він перебував у розшуку, а також існує велика ймовірність того, що обвинувачений може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом незаконного впливу на свідків, які на даний час не допитані судом. Також судом враховано особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання в м. Києві, його міцність соціальних зв`язків, вік та стан його здоров`я, а також зазначено, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу для проходження ним військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, оскільки це негативно може вплинути на завершення судового розгляду в даному кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 для залучення до складу Збройних сил України. В судовому засіданні захисник уточнив вимоги апеляційної скарги, зазначивши про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистої поруки начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та командиром війської частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурором не було дотримано вимог закону для звернення із клопотанням про продовження строку тримання особи під вартою, не наведено доводів, що заявлені ризики не зменшились. Вказує, що посилання суду на тяжкість інкримінованого покарання, як на підставу продовження тримання ОСОБА_6 під вартою є безпідставним, оскільки останній перебуває під вартою вже 1,7 років, а тому вказаний ризик виглядає нереально. Також вважає неправильною позицію суду щодо незмінності існування ризику втечі з огляду на висновки Європейського суду.

Зазначає про неможливість наявність такого ризику, як вплив на свідків, оскільки свідками кримінального правопорушення є працівники поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вже допитані судом,а інших свідків немає.

Вказує, що судом не надано належної уваги бажанню обвинуваченого вступити до лав ЗСУ, оскільки останній володіє військовими спеціальностями і навичками, які необхідні на фронті і командування ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язується направити ОСОБА_6 безпосередньо у військову частину.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор повідомлений ,тому його неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання захисника обвинуваченого на недотримання прокурором вимог закону щодо звернення з клопотанням про продовження строку тримання особи під вартою, оскільки не зазначено аргументації, що заявлені ризики не зменшились, є безпідставними, оскільки судом перевірено заявлені прокурором ризики та надано їм належну оцінку. Так само, судом перевірено доводи прокурора про можливість впливу обвинуваченого на свідків.

Також судом надано оцінку існуванню ризику втечі обвинуваченого, оскільки обвинувачений перебував у розшуку, що створює підґрунтя для існування заявленого ризику, який продовжує існувати у комплексі із іншими заявленими ризиками ст. 177 КПК України.

Твердження апеляційної скарги про необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який з метою вступу обвинуваченого до лав Збройних сил України суперечить правовій процедурі, визначеній вимогами ст. 616 КПК України.

Доводи захисника про те, що особи, які заявили про взяття на поруки обвинуваченого, що є посадовими особами підрозділів Збройних сил України, зможуть під час воєнного стану забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, є непереконливими.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року про продовження строку тримання під вартоюОСОБА_6 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: