ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 617/1907/21 Номер провадження 11-кп/814/977/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 жовтня 2021 року за №0000164, за апеляційною скаргою прокурора Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 22 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Першотравневе Богодухівського р-ну Харківської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - на 1 рік обмеження волі;

ч.4 ст.358 КК України - на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання - 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 1 рік, і покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за те, що він у червні 2021 року в особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, замовив і отримав підроблене посвідчення водія НОМЕР_1 від 08 липня 2021 року на ім`я ОСОБА_9 , тим самим здійснивши пособництво в підробленні офіційного документа, який надає права, видається установою, яка має право видавати такі документи.

Окрім того, 30 жовтня 2021 року о 03 годині 11 хвилині по вул. Гоголя, 60 у м. Вовчанськ ОСОБА_9 при перевірці документів пред`явив працівникам поліції завідомо підроблений документ зазначене вище посвідчення водія.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 22 листопада 2021 року та призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.69-1 КК України за: ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - 1 рік обмеження волі; ч.4 ст.358 КК України 1 рік 2 місяці обмеження волі; відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань 2 роки обмеження волі; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд безпідставно призначив ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.358 КК України без урахування вимог ст.69-1 КК України, оскільки обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання, не має обставин, які його обтяжують, а від учинених ним кримінальних правопорушень шкоди не завдано.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача; думку прокурора про задоволення апеляційної скарги; міркування захисника, яка не заперечувала щодо пом`якшення обвинуваченому покарання за ч.4 ст.358 КК України; перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за обставин, установлених судом, та правильність кваліфікації його дій за: ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України як пособництво в підробленні офіційного документа, який надає права, видається установою, яка має право видавати такі документи; ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа, ніким з учасників судового провадження не оспорюється, а тому відповідно до ст.404 КПК України у зазначеній частині оскаржуваний вирок у апеляційному порядку не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим вимогам оскаржуваний вироку не відповідає.

Виходячи з положень ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.408 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо це не погіршує становища обвинуваченого.

У п.4 ч.1 ст.409 КПК України регламентовано, що підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яким за п.1 ч.1 ст.413 КПК України є незастосування судом закону, що підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п.1 та 2 ч.1 ст.66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Частиною 1 ст.66 КК України передбачено, що обставинами, які пом`якшують покарання, визнаються з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (пункт 1) ; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди (пункт 2).

Формулювання наведеної частини кримінального закону передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених у ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення» - означає, що вимогу цього пункту виконано у відповідній частині.

Разом з цим п.6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно (тобто, відсутність цієї ознаки не є перешкодою для застосування спеціальних правил призначення покарання) .

У постанові від 14 квітня 2016 року по справі № 5-23кс16 Верховний Суд України також наголосив, що неможливість застосування положень ст.69-1 КК України до осіб, які вчинили злочини за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.1 ч.1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, порушує принцип справедливості, обмежує принципи рівності та індивідуалізації юридичної відповідальності, оскільки ступінь суспільної небезпечності злочинів без заподіяння збитків або шкоди значно нижчий, ніж злочинів, якими такі збитки або шкоду було заподіяно.

Санкцією ж ч.4 ст.358 КК України передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до двох років.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину, в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, обставинами, які пом`якшують його покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Зазначеним кримінальним правопорушення не заподіяно збитків або шкоди.

За таких обставин, із урахуванням ст.69-1 КК України ОСОБА_9 могло бути призначене за ч.4 ст.358 КК України максимально можливе покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

Однак, суд першої інстанції наведене залишив поза увагою та призначив обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України 2 роки обмеження волі, безпідставно не застосувавши приписи ст.69-1 КК України.

Призначене ж ОСОБА_9 покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України відповідає вимогам закону, його вид і розмір не оспорюється в апеляційній скарзі.

Таким чином, місцевим судом закон України про кримінальну відповідальну застосовано неправильно, через це ухвалений ним вирок належить змінити, призначивши обвинуваченому за ч.4 ст.358 КК України та остаточне покарання відповідно до вимог ст.ст.50, 65, 69-1, 70 КК України.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання колегія суддів ураховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, який не судимий (а.п. 95), не працює, має малолітню дитину (а.п. 71), на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 74), наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що його обтяжують.
Ураховуючи зазначене вище та межі апеляційних вимог, у яких не оспорюється правильність застосування в ухваленому вироку положень ст.75 та п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за ч.4 ст.358 КК України у вигляді обмеження волі в розмірі, наближеному до мінімального. Шляхом часткового складання покарань призначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі на строк, визначений судом першої інстанції, від відбування якого звільнити ОСОБА_9 з випробуванням із встановленням іспитового строку мінімальної тривалості й покладенням на нього відповідних обов`язків.

Таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що при цьому не заперечується ніким з учасників провадження.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Вовчанського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 22 листопада 2021 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69-1 КК України 1 рік 2 місяці обмеження волі.

Уважати ОСОБА_9 засудженим за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_9 остаточне покарання 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 1 рік.
На підставі п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4