Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/3125/2022 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 756/4631/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 1 ст. 309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Козачі Лагері Горностаївського району Херсонської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Судом вирішено питання щодо речового доказу і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком, 08 травня 2022 року у першій половині дня (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_7 , керуючись кримінально-протиправним умислом, направленим на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, в телеграм каналі мобільного телефону знайшов оголошення про її продаж, замовив її та перерахував грошові кошти в сумі 550,00 гривень через «Easy Pay» невстановленій досудовим розслідуванням особі. В подальшому, у цей же день, отримавши від невстановленої досудовим розслідування особи повідомлення про місце знаходження замовленої психотропної речовини, ОСОБА_7 попрямував за адресою: м. Київ, пр-т. С. Бандери, 15, де на ґрунтовій ділянці із зеленими насадженнями знайшов згорток з порошкоподібною речовиною, який сховав до кишені штанів, тим самим почав незаконно зберігати.

Цього ж дня, 08 травня 2022 року, приблизно о 13 годині 25 хвилин за адресою: м. Київ, пр-т. С. Бандери, 15-А, ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції та самостійно видав згорток з психотропною речовиною, який він придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту, який був вилучений.
Відповідно до висновку експерта, вилучена і надана на дослідження кристалоподібна речовина світло-зеленого кольору, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP масою 0,89 г.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи установлені та викладені у вироку фактичні обставини кримінального проступку, винуватості ОСОБА_7 у його вчинення та правильності правової кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та застосувати до обвинуваченого більш м`який захід примусу.
Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги захисник зазначає про те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не було враховано: невелику кількість психотропної речовини, яку обвинувачений придбав для власного вживання, оскільки мав залежність; що наркотичні засоби обвинувачений почав вживати на початку 2022 року у зв`язку зі складними життєвими умовами, втратою фактичного шлюбу та роботи; що він усвідомив скоєне та щиро кається, зробив для себе належні висновки, прийняв рішення про недопустимість вживання наркотичних або психотропних речовин, розпочав курс лікування від наркоманії.
З урахуванням в сукупності всіх обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, апелянт вважає, що ОСОБА_7 можливо призначити більш м`яке покарання.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили пом`якшити призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання, а саме застосувати штраф, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав обраний для ОСОБА_7 захід примусу законним та справедливим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта в порядку спрощеного провадження, передбаченого ст. ст. 381, 382 КПК України.

У зв`язку із цим висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту за встановлених під час досудового розслідування обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких в суді не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються згідно з вимогами ч. 1 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених у вироку обставин вчиненого ОСОБА_7 кримінального проступку, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Перевіряючи вирок суду в межах вимог і доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 , в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку, на виконання наведених вимог закону, суд першої інстанції, обираючи для ОСОБА_7 захід примусу та порядок його відбування, врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесено до кримінального проступку; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо; щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання; відсутність обставин, які б його обтяжували.

Зваживши в сукупності наведені встановлені у кримінальному провадженні обставини, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, та про можливість звільнення його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з визначенням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що призначене ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням є законним, справедливим і відповідає принципам співмірності та індивідуалізації заходу примусу.

При цьому, всупереч твердженням захисника, при обранні для ОСОБА_7 покарання та порядку його відбування суд належним чином врахував його щире каяття у вчиненому, як пом`якшуючу обставину.

Надані захисником до суду апеляційної інстанції довідка та виписка з КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги», згідно з якими ОСОБА_7 добровільно в період часу з 08 по 29 липня 2022 року в стаціонарному режимі пройшов лікування психічних розладів та розладів поведінки внаслідок вживання стимуляторів («солі»), як і посилання апелянта на невеликий розмір психотропної речовини, яку обвинувачений придбав та зберігав для власного вживання (PVP масою 0,89 г.), на переконання колегії суддів, не свідчать про надмірну суворість обраного для нього заходу примусу.

Натомість, за таких обставин, колегія суддів вважає, що визначений для ОСОБА_7 умовний порядок відбування покарання, а саме в умовах здійснення контролю та нагляду за його поведінкою протягом 1 року іспитового строку, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, в тому числі у сфері незаконного обігу наркотичних чи психотропних речовин.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги встановлені у справі обставини, що впливають на захід примусу, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення висунутих захисником в судовому засіданні вимог про обрання для ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень. При цьому колегія суддів зауважує, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, стабільного джерела заробітку не має, на підтвердження протилежного захистом в апеляційному суді будь-яких відомостей надано не було, як і даних про майновий стан обвинуваченого загалом.

Жодних інших обґрунтованих обставин, які б мали суттєве значення для обрання покарання та не були враховані при призначенні його ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду, під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4