Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3530/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене в ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки Huawei Honor Model JSN-L21, в якому міститься сім-картка оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 дійсну до 09/22.

Обґрунтовуючи клопотання зазначав, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000059, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.20 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України.

18.03.20 під час проведення особистого обушку ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки Huawei Honor Model JSN-L21, в якому міститься сім-картка оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 дійсну до 09/22.

19.03.20 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 368-3 КК України.

Відповідно до постанови прокурора від 19.03.20 мобільний телефон марки Huawei Honor Model JSN- НОМЕР_3 , в якому міститься сім-картка оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 дійсну до 09/22 визнані речовими доказами.

З метою збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на зазначене вище майно.

У судове засідання прокурор не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 172 КПК України слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання за відсутності прокурора.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Установлено, що відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 368-3 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.20 за № 0000059.

18.03.20 під час проведення особистого обушку ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки Huawei Honor Model JSN-L21, в якому міститься сім-картка оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 дійсну до 09/22.

19.03.20 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 368-3 КК України.

Відповідно до постанови прокурора від 19.03.20 мобільний телефон марки Huawei Honor Model JSN- НОМЕР_3 , в якому міститься сім-картка оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 дійсну до 09/22 визнані речовими доказами.

Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту на майно, прокурор у клопотанні вказав на те, що арешт на майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.п. 2-6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Доказів, які б вказували на те, що мобільний телефон марки Huawei Honor Model JSN-L21, в якому міститься сім-картка оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 дійсну до 09/22 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження або набуті кримінально протиправним шляхом прокурором суду не надано.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ураховуючи те, що прокурором не доведено необхідності накладення арешту на зазначене вище майно та не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, з урахуванням норм п.п. 2-6 ч. 2 ст. 173 КПК України приходжу до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1