Провадження № 11-кп/811/533/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2021 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9

встановила:

ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2021 року задоволено заяву лікаря-психіатра дільничного Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_10 . Припинено застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Не погоджуючись із даною ухвалою законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В обґрунтування вказує, що висновок лікарської комісії, на її думку, є передчасним оскільки зі встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді амбулаторної психіатричної допомоги стан здоров`я ОСОБА_11 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Вважає, що ухвала про припинення застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку була винесена із порушенням норм чинного кримінально-процесуального законодавства України, а також прав та охоронюваних законом інтересів особи відносно якої здійснювались заходи медичного характеру та мене як законного представника та членів моєї сім`ї.

Наголошує, що її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 року має інвалідність III групи по психічному захворюванню (біполярні розлади), пов`язаному з проходженням військової служби (з 28.11.2018 p. - III гр. безтерміново). Він неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в медзакладах Львова психіатричного профілю. Останній раз - у 2020 році за рішенням суду на протязі близько семи місяців він перебував на примусовому лікуванні (за скоєння кримінального правопорушення) у ВЛК КЗ «Львівської обласної клінічної лікарні».

Останнім часом перестав вживати ліки, приписані йому лікарями пожиттєво.

На фоні загострення психічної хвороби почав систематично зловживати алкогольними напоями і можливо вживати наркотичні речовини. Почав приводити до дому невідомих людей, де відбувались п`янки, бійки та т.п. До неї майже щоденно надходили скарги від сусідів. ЇЇ щоденні візити до сина, намагання переконати його у необхідності приймання ліків та разом налагодити його здоров`я та життя в цілому, позитивних результатів не принесли, викликали спротив та агресію. Тому, приблизно з 25.04.2022 p., вона та її чоловік прийняли рішення про спільне проживання з їх сином ОСОБА_6 . Однак і це дієвих результатів не дає.

Він постійно вчиняє відносно неї та її чоловіка домашнє насильство, а саме: діяння психологічного, фізичного, економічного насильства.

Стверджує, що розгляд клопотання судом першої інстанції було проведено без її виклику в судове засідання та без її участі як законного представника, що зумовило не встановлення судом першої інстанції обставин антисоціальної та протиправної поведінки її сина та необхідності продовження примусового психіатричного лікування в амбулаторному порядку у зв`язку з чим відсутні правові підстави для припинення надання ОСОБА_12 примусового лікування в амбулаторному порядку.

Заслухавши доповідь судді, виступ законного представника та прокурора, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку захисника, який поклався на розсуд суду щодо поданої апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно з ч.1 ст. 95 КК України, ч.3 ст. 514 КПК України, ч.3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Висновком комісії лікарів-психіатрів № 54 від 17.12.2021 року (а.с.3-7), ОСОБА_6 перебуває на обліку у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» з діагнозом: біполярний афективний розлад, є інвалідом 3-ої групи. Впродовж цього часу хворий диспансер відвідував щомісячно. Рекомендоване психофармакологічне лікування приймав при потребі. Спостерігаючи за хворим і коригуючи медикаментозне лікування у його психічному стані наступив період стабілізації хворобливого процесу та стану ремісії. Антисоціальних, деліквентних тенденцій не відмічається. Жодних антисоціальних тенденцій не виявляє, загрози для оточуючих, суспільства в цілому не становить. Критично ставиться до власного стану та до скоєного в минулому правопорушення. Жодних заяв чи запитів з поліції не було, антисоціальних вчинків не скоював, приводів в поліцію не було Враховуючи вищенаведене, лікарська комісія, вважає за необхідне припинити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 року має інвалідність III групи по психічному захворюванню (біполярні розлади), пов`язаному з проходженням військової служби (з 28.11.2018 p. - III гр. безтерміново). Неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в медзакладах Львова психіатричного профілю. Останній раз - у 2020 році за рішенням суду на протязі близько семи місяців перебував на примусовому лікуванні (за скоєння кримінального правопорушення) у ВЛК КЗ «Львівської обласної клінічної лікарні».

Як в апеляційній скарзі так і в суді апеляційної інстанції законний представник ОСОБА_7 ствердила, що ОСОБА_6 перестав вживати ліки, приписані йому лікарями пожиттєво. На фоні загострення психічної хвороби почав систематично зловживати алкогольними напоями і можливо вживати наркотичні речовини. Почав приводити до дому невідомих людей, де відбувались п`янки, бійки та т.п. До неї майже щоденно надходили скарги від сусідів. ЇЇ щоденні візити до сина, намагання переконати його у необхідності приймання ліків та разом налагодити його здоров`я та життя в цілому, позитивних результатів не принесли, викликали спротив та агресію.

На переконання колегії суддів, судом при вирішенні питання припинення примусових заходів медичного характеру не враховано в повній мірі характеру та тяжкості захворювання ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що розгляд клопотання судом першої інстанції було проведено без виклику в судове засідання та без участі законного представника, не встановлено існування обставин антисоціальної та протиправної поведінки ОСОБА_6 та необхідності продовження примусового психіатричного лікування в амбулаторному порядку у зв`язку з чим відсутні правові підстави для припинення надання ОСОБА_12 примусового лікування в амбулаторному порядку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що містить правові підстави для скасування судового рішення. Відтак, ухвала суду першої інстанції слід скасувати, подану апеляційну скаргу задоволити та відмовити в задоволенні заяви лікаря-психіатра ОСОБА_10 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2021 року, якою задоволено заяву лікаря-психіатра дільничного Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_10 . Припинено застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку скасувати, а апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задоволити.

В задоволенні заяви лікаря-психіатра ОСОБА_10 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4