Провадження № 1-в/537/54/2022
Справа № 524/293/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Кременчук Полтавської області подання начальника Автозаводського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу, призначеного обвинувальним вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.06.2016 року, у зв`язку із закінченням строків давності,
в с т а н о в и в :
Начальник Автозаводського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.06.2016 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, визначених ст.80 КК України.
Подання обґрунтоване тим, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.06.2016 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., який набрав законної сили 04.07.2016 року. Вирок суду відносно ОСОБА_4 надійшов на виконання до Автозаводського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області 08.02.2022 року. ОСОБА_4 квитанцію про сплату штрафу в передбачений законом термін до органу пробації не надав. Крім того зазначили, що 02.10.2017 року ОСОБА_4 був засуджений Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Знятий з обліку 01.02.2019 року по закінченню іспитового строку. 03.10.2019 року ОСОБА_4 був засуджений Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. З 14.11.2019 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Автозаводському РВ. Ухвалою суду від 28.04.2021 року в задоволенні подання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відмовлено, оскільки ОСОБА_4 в період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України. Станом на 19.04.2022 року розгляд кримінального провадження №0002682 не завершено. Враховуючи, що з моменту набрання вироком суду від 01.06.2016 року законної сили минув визначений у ч.1 п.1 ст. 80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку, а також те, що факт ухилення від відбування покарання у вигляді штрафу не був встановлений, просили подання задовольнити.
Представник Автозаводського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області не з`явився в судове засідання, надав заяву, в якій просить розглянути подання без участі уповноваженого представника органу пробації, подання підтримує в повному обсязі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про місце і час розгляду справи.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно статті 152 КВК України однією з підстав звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Кримінального кодексу України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно частини 3 статті 80 Кримінального кодексу України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.
Відповідно до частини 4 статті 80 Кримінального кодексу України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, статтею 80 Кримінального кодексу України регулюється порядок звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлюються імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Верховним Судом України в постанові від 24.12.2015 в справі 5-324кс15 вказано, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. При цьому ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві повинно відповідати складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК, отже особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.
Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Судом встановлено, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.06.2016 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду. Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.11.2011 року набрав законної сили 04.07.2016 року.
Крім того установлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.10.2017 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, з покладанням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.10.2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців, з покладанням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
З довідки про судимість №38-30032022/53711 від 30.03.2022 року вбачається, що 28.05.2021 року органом досудового розслідування направлено до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Орган пробації не подав суду вироки, якими ОСОБА_4 був засуджений, що має істотне значення для підрахунку строку давності виконання вироку з дотриманням ч.4 ст.80 КК України. Наведена неповнота подання унеможливлює повний та об`єктивний розгляд справи судом, може сприяти безпідставному уникненню засудженого від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
З огляду на вищевикладене суд вважає недоведеним сплив строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п.1 ч.1 ст.80 КК України, з урахуванням положень ч.4 ст. 80 КК України, а отже доводи, викладені в поданні є необґрунтованими, тому подання органу пробації про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу на підставі ст.80 КК України задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.80 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні подання начальника Автозаводського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу, призначеного обвинувальним вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.06.2016 року, у зв`язку із закінченням строків давності.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений та оголошений 11.07.2022 року.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1