Справа № 173/1166/22
Номер провадження1-кп/173/171/2022
24 жовтня 2022 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Полівське, Верхньодніпровський район Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, учня 7 класу Верхівцевського ліцею №1 Верхівцевської міської ради, раніше не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи обізнаним про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, та який продовжений Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який у свою чергу затверджений Законом України № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022, 20 липня 2022 року, приблизно о 16:15 години, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на території парку, розташованого поблизу залізничного вокзалу станції «Верхівцеве» у м. Верхівцеве Кам`янського району Дніпропетровської області, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , який сидів на лавці та з бокової кишені сорочки, одягненої на ньому, виглядав шкіряний гаманець чорного кольору.
Після чого, у вказаний вище день та час, тобто 20 липня 2022 року, приблизно о 16:15 години, ОСОБА_4 внаслідок раптово виниклого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, а саме гаманця належного ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що у вказаному гаманці ймовірно знаходяться грошові кошти, діючи відкрито, проти волі власника, наблизившись до потерпілого, діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, умисно, незаконно, шляхом ривку витягнув з правої кишені сорочки потерпілого шкіряний гаманець чорного кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 3000 гривень, та таким чином незаконно, відкрито заволодів ним, після чого побіг у бік вулиці Вокзальна м. Верхівцеве Кам`янського району Дніпропетровської області, та тим самим залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 , з урахуванням вартості викраденого гаманця, яка складає згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1853/22 від 21.07.2022 суму 130 грн., матеріальний збиток на загальну суму 3130 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та суду пояснив що дійсно, при вказаних обставинах 20 липня 2022 року, приблизно о 16:15 годині, перебуваючи поблизу залізничного вокзалу станції «Верхівцеве» у м. Верхівцеве Кам`янського району Дніпропетровської області, побачив потерпілого ОСОБА_7 , який сидів на лавці та з бокової кишені сорочки виглядав гаманець. Наблизившись до потерпілого, шляхом ривку витягнув з правої кишені сорочки гаманець з грошовими коштами, та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд. У скоєному щиро кається.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що безпосереднім свідком даних кримінальних правопорушень вона не була, а тому пояснити нічого не може. Крім того, повідомила, що матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_7 було повернуто в повному об`ємі.
Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про проведення розгляду кримінального провадження без його участі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде, матеріальний збиток повернуто повністю.
Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення обвинувачений надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, вчинене ним кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів.
Досудова доповідь відносно ОСОБА_4 складена ОСОБА_8 , начальником Камянського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області. В доповіді досліджена соціально-психологічна характеристика неповнолітнього обвинуваченого, дана оцінка ризику повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, висунуто висновок щодо виправлення неповнолітнього обвинуваченого можливе без застосування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням таких заходів: посилити контроль за поведінкою та виховний вплив на неповнолітнього, сестрі неповнолітнього більше приділяти увагу брату, цікавитися його особистим життям, успіхам та невдачам, проводити роз`яснювальні бесіди виховного характеру.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, вчинення злочину у неповнолітньому віці, добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, щодо особи похилого віку.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в той же час суд враховує що, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, є неповнолітнім, виховується в багатодітній родині, яка перебуває у складних життєвих обставинах, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, згідно характеристики за місцем навчання та проживання характеризується посередньо.
Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Виходячи з буквального змісту даної норми, як підставою для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст.69 КК вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.
При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики. А відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в частині 2 статті 50 КК України.
Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.
Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК України, не може бути нижче мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленого в Загальній частині КК, тобто менше, ніж один рік позбавлення або обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту і т.д. З підстав, зазначених у ч.1 ст.69 КК України, суд може не призначати додаткове покарання, передбачене санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове.
Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений щиро кається у вчиненому; вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоди, а також його особи, а саме те, що він за місцем навчання та проживання характеризуються посередньо, вперше притягається до кримінальної відповідальності, виховується в багатодітній родині, яка перебуває у складних життєвих обставинах, суд вважає можливим призначити йому покарання з урахуванням ст.69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті, звільнивши його від відбування покарання, відповідно до ст. ст. 75, ст. 104 КК України, надавши випробувальний термін, оскільки дане покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому судом не обговорювалось, оскільки потерпілий ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявив, цивільний позов до суду не надав, власною заявою підтвердив повернення матеріального збитку в повному об`ємі.
Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторони кримінального провадження клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.331 КПК України не заявляли, а тому дане питання не обговорювалось.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75, ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік.
На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирається.
Речові докази по справі грошові в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень та гаманець чорного кольору, які передані під розписку на зберігання ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.