ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/957/22 Справа № 199/7560/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_6 на ухвалу Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000237 у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2022 року про закриття кримінального провадження, та постановлення нової ухвали, якою призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, ухвалу Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2022 року залишити без змін.

Оскаржуваною ухвалою Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2022 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 , закрито кримінальне провадження № 0000237 у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, вирішено питання судових витрат.

Обґрунтовуючи постановлене рішення, суд першої інстанції послався на те, що 26.06.2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рамках даного кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, а 23.08.2018 року прокурором ОСОБА_11 було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а отже строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився наступного дня після 26.09.2018 року. Разом із тим, обвинувальний акт було направлено до суду 26.09.2018 року, а фактично отримано (нарочно) судом 03.10.2018 року, тобто за межами проведення строку досудового розслідування, при цьому прокурор не надав будь яких відомостей стосовно направлення обвинувального акту поштою 26.09.2018 року або 27.09.2018 року.

Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що 26.06.2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, а 23.08.2018 року прокурором ОСОБА_11 було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, отже строк досудового розслідування даного кримінального провадження закінчився на наступний день після 26.09.2018 року.

Вказує, що не погоджується з висновками суду щодо направлення кримінального провадження до суду за межами строку досудового розслідування, оскільки фактично воно було закінчено 26.09.2018 року і в цей же день обвинувальний акт було направлено до суду першої інстанції з супровідним листом, про що внесено відомості до ЄРДР. При цьому зазначає, що КПК не містить норм, які пов`язують закінчення досудового розслідування з днем фактичного отримання судом обвинувального акту.

Обгрунтовуючи заперечення на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_7 вказує, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадження закінчився 27.09.2018 року, а сам обвинувальний акт фактично надійшов до суду 03.10.2018 року, після закінчення встановленого процесуального строку.

Вказує, що прокурором у підготовчому судовому засіданні не було надано відомостей про направлення обвинувального акту поштою 26.09.2018 року або 27.09.2018 року, зокрема прокурор ОСОБА_12 підтвердив, що обвинувальний акт було надано суду нарочно 03.10.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачених та захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до вимог ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції послався на те, що органом досудового розслідування було недотримано вимоги п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України та передано до суду обвинувальний акт поза межами строку досудового розслідування, оскільки з моменту повідомлення обвинувачених про підозру 26.06.2018 року до фактичного отримання судом обвинувального акту 03.10.2018 року пройшов граничний строк, встановлений законодавцем.
Колегія суддів вважає цей висновок правильним з огляду на наступне.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26.06.2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, та 23.08.2018 року прокурором ОСОБА_11 було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців. Обвинувальний акт було складено 26.09.2018 року про що внесено відповідні дані до ЄРДР, проте фактично його отримано (нарочно) судом лише 03.10.2018 року, при цьому в матеріалах провадження відсутні дані стосовно його направлення засобами поштового зв`язку на адресу Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська як 26.09.2018 року, так і 27.09.2018 року. Наведені фактичні обставини прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються.
На думку колегії суддів, вказані обставини беззаперечно свідчать, про те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було передано до суду першої інстанції за межами строку досудового розслідування, а отже після повідомлення особі про підозру та до звернення до суду з обвинувальним актом закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що моментом направлення обвинувального акту до суду належить вважати день внесення відомостей про це до ЄРДР та складання відповідного супровідного листа, то з вказаною позицією не можна погодитись, оскільки з урахуванням положень ст. 113 КПК України у межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду, зокрема і засобами поштового зв`язку.

Така правова позиція неодноразово висловлювалася і судом касаційної інстанції, зокрема в ухвалі Верховного Суду від 15.03.2021 року у справі №676/6116/18 зазначено, що моментом звернення до суду з обвинувальним актом є саме дата його надходження безпосередньо до суду, а не дата, вказана у супровідному листі.
Крім того, слід зазначити, що прокурор в своїй апеляційній скарзі та безпосередньо в судовому засіданні не заперечував того факту, що дійсно досудове розслідування даного кримінального провадження закінчувалося 27.09.2018 року, та посилався на позиції Верховного Суду стосовно процесуального урегулювання питання направлення обвинувального акту до суду.
З урахуванням викладеного колегія суддів, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора, вважає за необхідне залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2022 року про закриття кримінального провадження№ 0000237 у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4