Справа № 638/4131/22
Провадження № 1-в/638/344/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського райсуду м. Харкова клопотання засудженого :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Вовчанськ, Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 09.10.2009 вироком Комінтернівського райсуду м. Харкова за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, з застосування приписів ст.ст. 75 КК України з звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням відповідних обов`язків;

- 11.03.2010 вироком Вовчанського райсуду Харківської області заст.ст.185 ч. 2, 71 КК України до 2 років позбавлення волі; звільненого 24.05.2011 на підставі постанови Дергачівського райсуду Харківської області від 16.05.2011 умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 21 день;

- 07.02.2013 вироком Вовчанського райсуду Харківської області за ст.185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосування приписів ст.ст. 75 КК України з звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням відповідних обов`язків;

- 24.04.2013 вироком Вовчанського райсуду Харківської області за ст.ст. 185 ч.ч. 2, 3, 70, 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; звільненого 09.07.2014 згідно ст.2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 та ухвали Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 01.07.2014;

- 21.11.2017 вироком Вовчанського райсуду Харківської області за ст.ст. 185 ч.ч. 2,3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосування приписів ст.ст. 75 КК України з звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням відповідних обов`язків; вироком Харківського апеляційного суду від 02.05.2019, вирок Вовчанського райсуду Харківського області від 21.11.2017 скасовано в частині призначеного покарання та призначено до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі; з 25.07.2019 відбуває кримінальне покарання в ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) »,

« Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України », -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2022 засуджений ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з клопотанням « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України», в якому посилався на те, що він вироком Вовчанського райсуду Харківської області від 21.11.2017 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст.185 ч.ч. 2, 3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з застосування приписів ст.ст. 75, 76 КК України з звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку 3 роки. Вироком Харківського апеляційного суду від 02.05.2019, який набрав законної сили 02.05.2019, вирок Вовчанського райсуду Харківського області від 21.11.2017 скасовано в частині призначеного покарання та призначено йому до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі. На теперішній час він відбуває кримінальне покарання в ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) ». Раніше за місцем відбування покарання мав стягнення, які на теперішній час погашені. За місцем відбуття покарання веде себе сумлінно та задовільно характеризується.

Таким чином, засуджений ОСОБА_3 просить суд звільнити його від подальшого відбування покарання умовно достроково, на підставі ст. 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, в письмовій заяві просив суд розглядати клопотання за його відсутності, просив його задовольнити, з підстав на які він посилається.

У судове засідання представник ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) » та прокурор не прибули, про день час та місце розгляду клопотання засудженого були повідомлені належним чином, представник ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) » про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду клопотання до суду не звернувся.

При таких обставинах, суд вважає можливим розглянути вказане клопотання засудженого за відсутністю зазначених осіб, так як відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду клопотання по суті за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові матеріали, додані до вказаного клопотання і матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання ОСОБА_3 не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вироком Вовчанського райсуду Харківської області від 21.11.2017 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст.185 ч.ч. 2, 3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з застосування приписів ст.ст. 75, 76 КК України з звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням відповідних обов`язків.

Вироком Харківського апеляційного суду від 02.05.2019, який набрав законної сили 02.05.2019, вирок Вовчанського райсуду Харківського області від 21.11.2017 скасовано в частині призначеного покарання. Призначено ОСОБА_3 до відбуття покарання за ст.185, ч.ч. 2, 3, 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислювати з моменту виконання вироку.

Постановою Верховного Суду від 08.10.2020 вирок Харківського апеляційного суду від 02.05.2019 залишено без змін.

Початок строку відбуття ОСОБА_3 покарання рахується з 15.07.2019, кінець строку рахується з 15.07.2023, тобто засуджений на теперішній час відбув більше 2/3 призначеного вироком суду строку покарання.

Засуджений ОСОБА_3 з 25.07.2019 по теперішній час відбуває призначену вироком суду міру кримінального покарання у ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) ».

Відповідно до матеріалів особової справи № 382/У-19 засудженого ОСОБА_3 , за час перебування в ДУ « Олексіївська виправна колонія (№25) », 23.04.2020, 20.05.2020, 30.10.2020 та 10.12.2021, як злісний порушник установленого порядку відбування покарання, відповідно до приписів КВК України, рази піддавався стягненням у виді доган, поміщення у дисциплінарний ізолятор, попередження, при цьому заохочень не має.

Крім того, з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 раніше неодноразово був судимим за вчинення умисних, корисних кримінальних правопорушень, наявні судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, так як перебіг строку погашення судимостей неодноразово переривався вчинення наступних кримінальних правопорушень, при цьому, раніше на постановою Дергачівського райсуду Харківської області від 16.05.2011, на підставі ст. 81 КК України, звільнявся умовно достроково на невідбутий строк, за місцем відбуття кримінального покарання характеризується з негативної сторони, як особа, яка не працює, своєю поведінкою позитивного прикладу іншим засудженим не подає, систематично вчиняє порушення порядку відбування покарання.

З витягу з протоколу № 30 від 21.07.2021 спільного засідання комісії адміністрації Державної установи « Олексіївська виправна колонія (№25)» та спостережної комісії Шевченківського району м. Харкова, вбачається, що комісією було прийнято рішення про відмову у направленні до суду подання у відношенні засудженого ОСОБА_3 з приводу умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, так як останнім своєю поведінкою та ставленням до праці не доведено виправлення.

Засуджений ОСОБА_3 , відповідно до зазначеного вироку суду засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.ч. 2, 3 КК України, останнє з яких, у відповідності до приписів ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Таким чином, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 формально підпадає під приписи п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, так як на теперішній час відбув більш двох третин призначеного строку покарання.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

Судом зазначається, що відсутність у ОСОБА_3 за весь тривалий період відбування покарання заохочень, а також приймаючи до уваги дані, які характеризують його особу, не може бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Крім того, незважаючи на наявність, відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України, у ОСОБА_3 погашених стягнень, останні повинно враховувати при вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання у сукупності з іншими обставинами відбування засудженим покарання та даних про його особу.

Зазначені позиція міститься в роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_3 за весь час відбування покарання та наявність 4-х стягнень та відсутність заохочень, не можуть свідчити, що він довів своє виправлення, а тому на переконання суду строк фактично відбутого ОСОБА_3 покарання не є достатнім для його виправлення та співмірним за вчинені в тому числі і тяжкий злочин.

Суд також враховує правові висновки, викладені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, проведеного ВССУ від 23.05.2017, в яких зазначено, що відповідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, нормами КВК України визначено суб`єкта звернення до суду з відповідним поданням орган або установа виконання покарань.

При таких обставинах, законодавцем визначено суб`єкта звернення з відповідним поданням до суду. Аналіз положень ст. 154 КВК вказує на те, що засуджений не наділений правом самостійно подавати клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни більш м`яким, проте ст. 539 КПК не містить чітких положень щодо обмеження визначення суб`єкта звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про можливість розгляду та задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, подані засудженими, слід враховувати такі обставини, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків, визначених ч. 3 ст. 154 КВК України, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч. 3 ст. 154 КВК України, щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тощо.

При цьому не підлягають задоволенню відповідні клопотання засуджених у випадку, коли неможливо у визначений законодавством спосіб встановити факт того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ст. 81 КК України) або ж встановити, що засуджений став на шлях виправлення (ст. 82 КК України).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», ст.ст. 1, 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 72, 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України », - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1