Справа № 383/370/22
Номер провадження 1-кп/383/127/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000017 від 20.04.2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з повною середньою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Бобринецького районного суду Кіровоградської області з Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 14.04.2022 року, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи із кримінальною протиправною недбалістю, в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», п.13 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, в умовах воєнного стану, перебуваючи у базовому таборі військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокується на території Бобринецького району Кіровоградської області на кордоні між Кіровоградською та Миколаївською областями перед селом Ольгопіль Миколаївської області, зі сторони Кіровоградської області, внаслідок порушення правил зберігання, втратив ввірену для службового користування зброю, а саме автомат АК-74 № НОМЕР_2 , 4 магазини до нього заповненими патронами калібру 5,45x39мм у кількості 120 одиниць.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч.3 ст.413 КК України у втраті ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчиненого в умовах воєнного стану.

28 травня 2022 року у кримінальному провадженні №0000017 укладено угоду про визнання винуватості.

Угода укладена між прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .
При вирішенні питання про укладення даної угоди сторонами враховано ступінь і характер сприяння ОСОБА_4 у розслідуванні кримінального провадження щодо нього, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження.

Відповідно до угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, уповному обсязі повідомленої підозри.

Вказаною угодою сторонами відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання визнано: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та не встановлено, обставин передбачених ст.67 КК України обставин, що його обтяжують.

За угодою обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується у разі отримання інформації щодо вчинення кримінальних правопорушень проти втрати ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил безпеки її зберігання, вчиненого в умовах воєнного стану будь-якими військовослужбовцями військових частин, установ, організацій, повідомляти та співпрацювати з органами досудового слідства у викритті осіб, причетних до скоєння відповідних кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування цивільний позов не заявлявся, оскільки шкода завдана кримінальним правопорушенням у сумі 4607 грн. 72 коп. відшкодована у повному обсязі на досудовому розслідуванні. Підстави для пред`явлення позову прокурором відповідно ст.128 КПК України та застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи відсутні (п.3 Угоди).

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.413 КК України в межах санкції статті у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Крім цього, сторони узгодили звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_4 повністю згоден з видом та мірою покарання.

В угоді передбачені наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав укладення угоди. Вказав, що уклав угоду добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді. Зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 угоду підтримав, зазначив про її добровільність, просив її затвердити так як вона відповідає інтересам його підзахисного. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою АДРЕСА_2 , в нічний період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. до набрання законної сили рішенням суду про затвердження угоди про визнання винуватості з покладенням обов`язків, наведених в клопотанні.

Прокурор ОСОБА_3 угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Обвинувач повідомив суду обставини, які ним було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди. Зазначив про відсутність потерпілих та шкоди, завданої правопорушенням, адже втрачений автомат АК-74 № НОМЕР_2 , та 4 магазини до нього заповненими патронами калібру 5,45x39мм у кількості 120 одиниць, які входять до його комплекту, віднайдені та передані на відповідальне зберігання до військової частини НОМЕР_1 . По кримінальному провадженню речовим доказом визнано автомат АК-74 № НОМЕР_2 , який просить залишити законному володільцю - військовій частині НОМЕР_1 . Підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт.

Суд доходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п.1 ч.4 ст.469 КПК України).

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (абз.5 ч.4 ст.469 КПК України).

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо нетяжкого злочину. Санкція ч.3 ст.413 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, який, згідно з ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Органом досудового розслідування вірно кваліфіковано дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.413 КК України, що з`ясовувалось та підтверджено у судовому засіданні.

Тобто, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого, яка є вірною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.

Суспільний інтерес - інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаного із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Умови угоди відповідають інтересам українського суспільства, оскільки є суспільний інтерес у швидкому здійсненні правосуддя у розглядуваній категорії справ, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення нею та іншими кримінальних правопорушень.
Укладеною угодою не вирішується питання щодо майна третіх осіб. Усі істотні умови, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального закону. Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Сторони угоди, а також захисник ОСОБА_5 , підтвердили добровільність її укладення. У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.

За угодою підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язується у разі отримання інформації щодо вчинення кримінальних правопорушень проти втрати ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил безпеки її зберігання, вчиненого в умовах воєнного стану будь-якими військовослужбовцями військових частин, установ, організацій, повідомляти та співпрацювати з органами досудового слідства у викритті осіб, причетних до скоєння відповідних кримінальних правопорушень.

Виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань щодо співпраці у викритті є цілком можливим.

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.413 КК України. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_4 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови у її затвердженні немає.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.413 КК України сторони домовились призначити покарання в межах санкції статті у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Домовились про звільнення від відбування такого покарання з випробуванням у порядку статті 75 КК України, поклавши обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

ОСОБА_4 активно сприяв у розкритті злочину, що підтвердив у судовому засіданні прокурор. Окрім того, обвинувачений у судовому засіданні дійсно щиро розкаявся у вчиненому.

Отже, ці дві обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, беручи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.3 ст.413 КК України, а саме 2 роки позбавлення волі.

Частинами 2, 3 та 4 ст.75 КК України встановлено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, в тому числі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв у його розкритті, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його виправлення можливе без відбування покарання, а тому суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням строком один рік.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 КК України, то суд враховує, що частиною другою статті 75 КК України передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому випадку, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Тобто, перелік обов`язків суд визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості обвинувачення.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1-2 частини першої та пунктом 2 частини другої статті 76 КК України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речового доказу суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Оскільки обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання згідно вимог ч.1 ст.377 КПК України, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою АДРЕСА_2 , в нічний період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. до набрання законної сили рішенням суду про затвердження угоди про визнання винуватості з покладенням обов`язків, наведених в клопотанні, підлягає задоволенню так як ризики, які приймались до уваги при його обранні, суттєво зменшились, а такий запобіжний захід буде достатнім для виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 376, 469, 472, 473, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 травня 2022 року у кримінальному провадженні №0000017 від 20.04.2022 року, укладену між прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 травня 2022 року покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання цим вироком законної сили змінити з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в нічний період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., звільнивши ОСОБА_4 з під варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_4 протягом строку дії запобіжного заходу наступні обов`язки:

1)не відлучатися за межі села Тарасівка Кропивницького району Кіровоградської області, в якому він проживає, без дозволу Бобринецького районного суду Кіровоградської області чи Кропивницького апеляційного суду, залежно від стадії судового провадження;

2)прибувати до Бобринецький районний суд Кіровоградської області чи Кропивницький апеляційний суд за першою вимогою;
3)повідомляти Бобринецький районний суд Кіровоградської області чи Кропивницький апеляційний суд, залежно від стадії судового провадження, про зміну свого місця проживання.

Початок дії цього вироку щодо запобіжного заходу обчислювати з моменту його проголошення.
Копію вироку передати для виконання до Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для виконання в частині запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це Бобринецький районний суд Кіровоградської області.
Контроль за виконання запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 покласти на заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сф ері Південного регіону ОСОБА_3 .

Документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речовий доказ по кримінальному провадженню - автомат АК-74 № НОМЕР_2 , переданий на зберігання заступнику командира батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , після набрання цим вироком законної сили залишити за належністю законному володільцю - Військовій частині НОМЕР_1 .

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області до Кропивницького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1