Провадження № 1-кс/761/280/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000031 27.11.2012,

В С Т А Н О В И В :

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000031 27.11.2012, накладеного на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:279:0027, яка належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що на підставі постанови слідчого про визнання речовими доказами та накладення арешту від 20.07.2010 за заявою П`ятої Київської державної нотаріальної контори заступника начальника СВ УСБУ у м. Києві майора юстиції ОСОБА_6 накладено арешт на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:279:0027, яка належить ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, право спадщини на вказану земельну ділянку має перейти до ОСОБА_4 , однак у зв`язку з наявністю арешту майна остання не може реалізувати свої законні права як спадкоємця.

У клопотанні адвокат зазначає, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, оскільки дане майно належить на праві власності ОСОБА_5 , не мала жодного відношення до кримінального провадження (кримінальної справи), а відтак подальше застосування такого обтяження права власності порушує права власника майна.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про розгляд клопотання за її відсутності.

Слідчий в судове засідання не прибув.

Слідчий суддя проаналізувавши доводи клопотання, додані до нього матеріали, дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 362, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 367, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 362, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України.

При цьому в ході досудового розслідування по даній справі, у порядку, визначеному КПК України 1960 року, постановою слідчого УСБУ у м. Києві від 20.07.2010 накладено арешт на майно - земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:279:0027, яка належить ОСОБА_5 (згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - реєстраційний номер обтяження:10095331).

В цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу на позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі №335/12096/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі №461/233/17 та від 07 листопада 2018 року у справі №296/8586/16-ц, згідно якої, якщо у кримінальному провадженні у справі, у якій триває застосування обтяження у вигляді арешту, накладеного згідно із вимогами КПК України від 1960 року, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Так, порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання представника власника майна та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

А тому, аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

На підставі наведеного, клопотання слід задовольнити, а арешт скасувати.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000031 27.11.2012, - задовольнити.

Скасувати арешт земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :72:279:0027, яка належить ОСОБА_5 , накладений постановою заступника начальника СВ УСБУ у м. Києві ОСОБА_7 вих. №1601/1472 від 28.07.2010 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя