ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/904/22 Справа № 185/3871/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокат ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальної освітою, офіційно непрацевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000540 від 02.06.2022, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною ухвалою задоволено частково клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0000540 від 02.06.2022 року, відносно ОСОБА_8 .
Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 03 серпня 2022 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- заборонити покидати будинок АДРЕСА_2 , цілодобово;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначив, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, а також характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя підозрюваного, його зв`язки з суспільством, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання на території АДРЕСА_2 , перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , має на утриманні неповнолітню дитину, сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також, слідчий суддя врахував покази свідка ОСОБА_11 , яка зазначила, що є цивільною дружиною ОСОБА_8 , вони проживають разом в її будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вже 10 років поспіль, мають спільну дитину, ОСОБА_8 гарний чоловік та батько, утримує свою сім`ю.
Слідчий суддя зазначив, що у судовому засіданні слідчим та прокурором доведена наявність ризиків щодо можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідків по даному кримінальному провадженню.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що виконання завдання кримінального провадження можливе іншими запобіжними заходами ніж тримання під вартою і такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді, з покладенням на підозрюваного передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України низки обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.
Вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки підозра є обґрунтованою та його вина у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог КПК України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами.
На думку прокурора, слідчий суддя при постановленні ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в обґрунтування часткового задоволення клопотання посилається на показання свідка ОСОБА_13 , яка приблизно 10 років є особою, що спільно проживає із підозрюваним ОСОБА_8 та мають спільну дитину, а тому показання останньої відносно характеристики підозрюваного ОСОБА_14 необхідно сприймати критично, остільки свідок ОСОБА_13 є зацікавленою особою у розгляді клопотання на користь підозрюваного ОСОБА_8 .. Також, свідок ОСОБА_13 під час своїх показів зазначала, що ОСОБА_8 часто не з`являється ночувати за адресою їх спільного проживання, про що він їй не повідомляє.
Також, прокурор вважає, що слідчий суддя при постановлені ухвали не звернув уваги на те, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 за якою проживає підозрюваний і за якою встановлено домашній арешт підозрюваному, останній не має жодного відношення, даний будинок належить його співмешканці ОСОБА_15 , а підозрюваний в свою чергу зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де як пояснює сам підозрюваний проживають його батьки і він часто там живе. У зв`язку із чим, у підозрюваного ОСОБА_8 фактично немає законних підстав для проживання за адресою АДРЕСА_2 і суд покладаючи на підозрюваного обов`язок: «заборонити покидати будинок АДРЕСА_2 цілодобово» фактично позбавляє підозрюваного можливості виконати ухвалу слідчого судді. Більш того, до початку розгляду клопотання, підозрюваний ОСОБА_8 не повідомив ні слідчому, ні прокурору про вищевказане місце його проживання, а стверджував, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звідки на останнього отримано характеристику з місця проживання в якій зазначено, що підозрюваний ОСОБА_8 за вказаною адресою проживає разом із батьками та характеризується посередньо.
При постановлені ухвали слідчим суддею, останній не звернув уваги на доводи прокурора і слідчого, з приводу неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрюваному ОСОБА_8 достовірно відомо місце проживання потерпілого, так як саме проникнувши на територію домоволодіння останнього підозрюваний ОСОБА_8 заволодів транспортним засобом, а безпосередній свідок подій зазначених у підозрі взагалі є його товаришем та особою з якою він разом працює.
Також, прокурор вважає, що будь-яких дій для повернення потерпілому автомобіля підозрюваний не вчиняв і не збирався вчиняти, автомобіль був повернутий потерпілому працівниками поліції вже після затримання ОСОБА_8 .. Також, прокурор зазначив, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, під час дії комендантської години та у період воєнного стану, що висвітлює відношення до скоєного та типову модель поведінки підозрюваного, що дає можливість зробити висновок про те, що підозрюваний перебуваючи на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення та є небезпечним для охоронюваних державою суспільних відносин.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_8 та його адвокат заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили рішення слідчого судді залишити без змін.

Прокурор в апеляційному суді підтримала вимоги апеляційної скарги, та просила її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, апеляційний суд зважає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).
Висновки слідчого судді, що існують достатньо відомостей та обставин, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, тому такі висновки слідчого судді є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційній скарзі, як прокурором, так і з цих підстав не подавала скаргу сторона захисту.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора стосовно доведеності ризиків та неможливості їх запобігання, шляхом застосування менш тяжких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131, ст. 132 КПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет обґрунтованості ризиків, заявлених слідчим в клопотанні, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від суду, побоюючись можливого покарання за інкримінований йому тяжкий злочин та на даному етапі кримінального провадження здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків.
В той же час, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про недоведеність заявленого прокурором ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а відомості про його особу та соціальні зв`язки не свідчать про схильність до протиправної поведінки у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя належним чином врахував вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_8 винуватим та дані про його особу, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, цивільну дружину та неповнолітню дитину та дійшов правильного висновку, що запобігти вказаним ризикам можливо без утримання підозрюваного під вартою.
При цьому, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя правильно взяв до уваги покази свідка ОСОБА_13 , оскільки її покази стосувались лише обставин, що характеризують особу підозрюваного.
Вищезазначені обставини дають підстави для висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та запобігання вищенаведеним ризикам, буде достатньо застосування стосовно останнього цілодобового домашнього арешту і з таким рішенням слідчого судді погоджується суд апеляційної інстанції і вважає його законним та обґрунтованим.
Крім того, суд апеляційної інстанції виходить з того, що тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, не може бути єдиною та самодостатньою підставою для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки метою запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, яку можна забезпечити, шляхом застосування менш суворих, проте не менш ефективних та дієвих запобіжних заходів.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
При цьому, у рішенні ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії» зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що для запобігання встановленого ризику та для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків буде достатнім запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Інші доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують вищевикладених мотивів слідчого судді та апеляційного суду і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Той факт, що ОСОБА_8 не має зареєстрованого місця проживання за адресою: будинок АДРЕСА_2 не свідчить про неможливість застосування за вказаною адресою запобіжного заходу до підозрюваного, з огляду на покази, отримані слідчим суддею від ОСОБА_11 , яка зазначила про те, що підозрюваний мешкає з сім`єю.
Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.
Застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України.
Прийняте рішення є обґрунтованим, вмотивованим та законним, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4