ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1225/22 Справа № 215/1114/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою його підзахисного та обрати останньому більш м`який запобіжний захід, а саме нічний домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням процесуального законодавства.
Зазначає, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.03.2022 року, при цьому прокурором до закінчення строку його дії було повторно подано клопотання про обрання ОСОБА_7 аналогічного запобіжного заходу, що в свою чергу є недопустимим, оскільки повинно було бути подано клопотання про продовження запобіжного заходу.
Одночасно вказує, що вказане клопотання було вручено стороні захисту прокурором поза межами строку досудового розслідування та без відповідних додатків до клопотання, які судом в процесі судового розгляду було витребувано у прокурора та вивчено, при цьому стороні захисту такі матеріали не були надані та не були оголошені, а в подальшому були повернуті прокурору.
Також вказує, що його підзахисний необгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, а в клопотанні прокура зазначений стандартний перелік ризиків, передбачених КПК України, та вони зводаться лише до тяжкості інкримінованого злочину, який необхідно довести, що в свою чергу не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Оскаржуваною ухвалою суду від 23 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, з можливістю внесення раніше визначеної застави.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання обвинуваченому виключного запобіжного заходу, продовжують своє існування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе з огляду на особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, проте обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, серед яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за яке встановлене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, не працює та може незаконно впливати на свідків, які не допитані судом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого прийшов до обгрунтованого висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки останній небезпідставно обвинувачується у вчиненні низки тяжких злочинів, серед яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за яке у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі.

Крім того, доказами обвинувачення у справі є зокрема показання свідків, на яких обвинувачений, залишаючись на волі, може незаконно впливати. Також ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у кримінальному правопорушенні, яке вчинялося ним на протязі тривалого часу спільно з іншими особами, що може свідчити про стійку антисоціальну спрямованість його особи і можливість продовження злочинної діяльності.

Зважаючи на викладене, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що стосовно ОСОБА_7 існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування цього підозрюваного від слідства та суду з метою уникнення відповідальності, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень.
З огляду на наявність вказаних ризиків і те, що вони продовжують існувати та істотно не зменшилися, суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про необхідність проводження стоку дії застосованого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , який колегія суддів оцінює як правильний і вважає, що вказані ризики є виключно вагомими та запобігти їм можливо тільки шляхом продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити належну процесуальну поведінку цього обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність існуючих ризиків з переліку встановлених судом, оскільки є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь його підзахисного, які не спростовують висновків суду та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Щодо посилання апелянта на подання прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу замість подання належного клопотання про продовження тримання ОСОБА_7 під вартою колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що мотивувальна частина вказаного подання містить докладне обгрунтування саме прохання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, а викладення у прохальній частині вимоги про обрання запобіжного заходу належить вважати технічною помилкою, яка не впливає на суть порушеного перед судом питання.
У зв`язку з викладеними обставинами підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3