Справа № 299/774/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/273/22, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року, кримінальне провадження №0001329, внесене 26.12.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_7 , закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку давності.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Виноградівського районного суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України. Адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Згідно з обвинувальним актом, датою вчинення кримінального правопорушення є 26.12.2018. На момент розгляду клопотання минув трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності. Адвокат зазначає, що обвинувачений не ухилявся від слідства або суду та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Просить звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у порядку ст. 283-288 КПК України, ст. 49 КК України. Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечив, зазначивши при цьому те, що існують всі правові підстави для задоволення клопотання.

В ухвалі суд зазначив, що підстави для закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 існують і такі заслуговують на увагу. Судом встановлено, що згідно з обвинувальним актом час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України зазначено 26.12.2018. Санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років. Згідно зі ст. 12 КК України інкримінований обвинуваченому злочин за ч. 1 ст. 122 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Суд констатує, що з 26.12.2018 минув строк більше 3-х років.Обставини, які б зупиняли чи переривали перебіг даності відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України відсутні.За таких обставин суд констатує наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 49 КК України, за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу на те, що відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Апелянт вважає, що місцевим судом неналежним чином застосовано положення ст. 49 КК України, позаяк для її застосування у конкретному випадку повинен минути строк у 5 років, а не 3 роки, як зазначено в ухвалі суду. На підставі вищевикладеного, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою направити матеріали кримінального провадження для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних сторін береться до уваги те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавали, апеляційним судом обов`язковість їхньої явки на розгляд справи не визнавалась.

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції колегія суддів визнає обґрунтованими з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального, а також кримінального законів судом першої інстанції не були дотримані.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що передбачене ч. 1 ст. 122 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, відноситься до нетяжких злочинів, а на момент його вчинення відносилося до злочинів середньої тяжкості, так як за вчинення цього злочину передбачене покарання у виді виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги і вимоги п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини, яким встановлено строк 3 роки разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Між тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції, яка діяла на момент вчинення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Вищенаведене свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на момент розгляду кримінального провадження закінчився строк давності, про що свідчить те, що з моменту вчинення злочину не минуло п`ять років, а твердження суду про те, що оскільки з 26.12.2018 минуло більше трьох років, то строк давності передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України злочину закінчився не ґрунтується на вимогах кримінального закону.

Вищенаведене на переконання апеляційного суду призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та, відповідно, безпідставного, передчасного й незаконного закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Вищевказані порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та при постановленні судового рішення, позбавили суд першої інстанції повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, а також прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, і не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення є такими, які відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального процесуального закону, врахувати наведене вище, повно й всебічно розглянути кримінальне провадження, дослідити приєднані до обвинувального акту докази та дати їм належну оцінку, і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Тому, апеляційна скарга, доводи якої знайшли своє підтвердження та визнаються обгрунтованими, підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року, якою кримінальне провадження №0001329, відомості про яке внесені до ЄРДР від 26.12.2018 відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 122 КК України ОСОБА_7 , закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у із закінченням строку давності, - скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до Виноградівського районного суду Закарпатської області на новий судовий розгляд.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :