Справа № 452/1688/17
Провадження № 1-кп/452/64/2022
ВИРОК
іменем України

27 червня 2022 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000335 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до арешту за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 23.06.2016 року Самбірським міськрайонним судом Львівскої області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 18 березня 2017 року в нічну пору доби, повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 2106» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_8 та належить ОСОБА_9 , незаконно проник на територію подвір`я житлового будинку, в якому проживає потерпілий ОСОБА_9 , що за адресою с. Погірці Самбірського району Львівської області, де знаходився вказаний автомобіль. Після чого, без відома та дозволу на це ОСОБА_9 , ОСОБА_3 відчинив автомобіль, завів двигун та поїхав ним з даного подвір`я, тим самим незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ 2106» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 28 138 гривень 61 коп. Далі, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме наїзд на нерухому перешкоду у вигляді електроопори, при цьому спричинив пошкодження автомобіля та покинув місце події. Вказаним незаконним заволодінням автомобілем «ВАЗ 2106» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 28 138 грн. 61 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше сховище, тобто кримінальне правопорушення, а саме тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 повторно 11 квітня 2017 року біля 19 год. 10 хв., перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Рукавчика», що за адресою м.Рудки, вул.Валова, 3/1, Самбірського району, Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись неуважністю працівників даного магазину, в торговому залі таємно викрав фотоапарат «Nicon» моделі «Сооlріх L27» вартістю 550 грн. в якому знаходилась карта пам`яті «Місrо SD НС» об`ємом пам`яті 4 Гб вартістю 72 грн. 50 коп., які належать ТзОВ ТВК «Львівхолод», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 622 грн. 50 коп.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, а саме нетяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів не визнав та показав, що числа вказаного в обвинувальному він знаходився в салоні автомобіля марки «ВАЗ 2106» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за кермом якого перебував його дядько ОСОБА_10 , який даним автомобілем заїхав у стовп. В подальшому він пішов до себе додому. Керувати автомобілем він не вміє. Перед тим вони з потерпілим розпивали спиртне.

Щодо епізоду крадіжки в приміщенні торгового залу магазину «Рукавчика», обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні крадіжки фотоапарату не визнав та показав, що числа вказаного в обвинувальному акті він, знаходячись в магазині «Рукавичка», що в м.Рудки Самбірського району Львівської області, побачив фотоапарат марки «Нікон», який підняв з підлоги та виніс за межі магазину. В подальшому добровільно видав його слідчому ОСОБА_11 . Зауважив, що в даному фотоапараті була зламана кришка, не було батарейок.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не визнав своєї вини у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше сховище, та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, його винуватість стверджується:

По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше сховище:

- заявою ОСОБА_9 від 19.03.2017 року, в якій він просить прийняти міри до ОСОБА_3 , жителя с. Погірці Самбірського району Львівської області, який є його племінником, оскільки він в період часу з 00.00 год. до 09.00 год. таємно заволодів його транспортним засобом марки ВАЗ 21-06 з номерними знаками НОМЕР_1 темно-синього кольору, чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 20 000 грн. (том №1 а.с. 112);

- даними витягу з ЄРДР, № кримінального провадження 0000335 від 20.03.2017 року, де зафіксовано, що 19.03.2017 року потерпілим ОСОБА_9 подано заяву в Самбірський ВП ГУНП у Львівській області про незаконне заволодіння його племінником ОСОБА_3 транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 темно синього кольору та викладено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 289 КК України ( том № 1 а.с. 111);

- даними протоколу огляду місця події від 19.03.2017 року та додатку до нього, з яких відомо, що об`єктом огляду є ділянка території, що знаходиться в с.Чайковичі по вул. Січових Стрільців Самбірського району Львівської області, на узбіччі дороги, біля будинку №40, де знаходиться автомобіль марки ВАЗ 2106 із д.н.з. НОМЕР_1 темно-синього кольору. Передня частина автомобіля пошкоджена, а саме бампер автомобіля отримав механічні ушкодження, кришка капоту відчинена та з механічними ушкодженнями, переднє скло відсутнє, частина якого знаходиться під кришкою капота. Дверцята водія ушкоджені, скло із наявними ушкодженнями. Скло на задніх дверцятах із сторони водія відсутнє, рештки (уламки) скла знаходяться на задньому сидінні, що свідчить про удар із зовнішньої частини віконного скла. На задніх дверцятах знаходиться слід низу взуття, який виявлено та сфотографовано. При внутрішньому огляді автомобіля виявлено на сидінні водія мобільний телефон чорного кольору марки «Sony Expirea». Також під капотом автомобіля виявлено скляну пляшку із етикеткою на якій є напис «Garage». Виявлене під час огляду вилучено, а саме: пляшку із етикеткою на якій є напис «Garage», з якої вилучено два сліди полімерних візерунків, мобільний телефон марки «Sony Expirea», один слід низу взуття (том № 1 а.с. 114-118);

- даними постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.05.2017 року, із якої відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 березня 2017 року о 03 год. 26 хв. на вул.Січових Стрільців, 40 у с. Чайковичі Самбірського району Львівської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункти 2.9.(а) та 12.1. Правил дорожнього руху, а саме, керував вказаним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, унаслідок чого не впорався із керуванням та з`їхав в кювет, у результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження. ОСОБА_3 , будучи двічі сповіщеним про місце і час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, у судове засідання не з`явився та від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а тому відповідно до ч. 1 ст.268 КУпАП справу розглянуто під час його відсутності на підставі наявних у ній доказів. За результатами розгляду справи ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, і на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та вирішено питання про стягнення судового збору в дохід держави у розмірі 320 грн. Вказана постанова набрала законної сили 14.05.2017 року, в апеляційному порядку не оскаржувалась (том № 2 а.с. 109);

- даними оглянутої під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема протоколами про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при складенні яких, за викладених вище обставин, останній в обох протоколах зазначив про те, що з протоколом згідний та підтвердив це підписом; також у поясненнях долучених до протоколів, які ним прочитані та з його слів записано вірно, про що ним зазначено особисто та підтверджено підписом, визнано факт керування зазначеним автомобілем марки ВАЗ темно-синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння та наїзд на електричну опору при наведених обставинах;

- даними висновку щодо результатів медичного огляду № 172, з якого відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.03.2017 року перебував у стані алкогольного сп`яніння (том № 1 а.с. 127);

- даними висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 006 від 05.04.2017 року та додатку до нього, з якого відомо, що вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент проведення дослідження становить 28 138 грн. 61 коп. (том № 1 а.с.128-140);

- показаннями допитаного в судовому засіданні в порядку роз`яснення спеціаліста оцінювача ОСОБА_12 , який показав, що він проводив вказане дослідження та надавав відповідний висновок, який підтримує. На підтвердження своїх повноважень надав свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 4026 від 19.11.2002 року та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 17.11.2016 року (том № 2 а.с. 163, 164). Зазначив, що у своїй роботі керується відповідною Методикою, яка затверджена Мінюстом та Фондом Держмайна. Це є основним джерелом для використання в роботі. Там є всі необхідні роз`яснення;
- даними заяви потерпілого ОСОБА_9 від 10.11.2017 року, з якої відомо про отримання потерпілим від ОСОБА_3 в якості матеріальної компенсації коштів в розмірі 4500 грн. (том № 1 а.с. 31).

- показаннями свідка ОСОБА_13 , даними у судовому засіданні про те, що він є працівником Самбірського ВП ГУНП у Львівській області. У 2017 році також там працював. Із ОСОБА_14 він був знайомий до того тривалий час. Той проживав на дільниці, яка раніше входила в територію його відання. Вони з ним спілкувались і йому був відомий його номер телефону. Пригадує, що потерпілій ОСОБА_15 телефонував до нього на мобільний телефон та повідомив, що його племінник ОСОБА_16 викрав у нього автомобіль марки ВАЗ 2106 та розбив його в сусідньому селі. Він йому повідомив, що треба викликати поліцію, на що ОСОБА_10 відповів, що викликав слідчо-оперативну групу. Він виїжджав з експертом на огляд автомобіля. Це було після огляду місця події;

- даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 20.03.2017 року, складеного слідчим Самбірського ВП ОСОБА_17 , яка проводила дану слідчу дію, зокрема допитувала в якості потерпілого ОСОБА_9 , який є в даному кримінальному провадженні потерпілою особою та на даний час помер, із якого відомо, що по суті поставлених запитань потерпілий дав такі показання. 17 березня 2017 року біля 20 год. він повернувся додому із магазину, що знаходиться в с. Погірці Самбірського району Львівської області. Припаркувавши свій автомобіль марки ВАЗ 2106 д.н.з НОМЕР_1 , темно синього кольору у себе на подвір`ї, пішов у будинок. 18 березня 2017 року своїм автомобілем він не користувався. 19 березня 2017 року біля 08 год. до нього зателефонувала сестра ОСОБА_18 , 1969 р.н., яка повідомила що її син ОСОБА_16 , викрав його автомобіль і вчинив ДТП, та попросила їй допомогти у вирішення даного питання. Хто повідомив їй про дану подію сестра не сказала, про те на його думку це міг зробити сам ОСОБА_3 , або його співмешканка ОСОБА_19 . Поговоривши із сестрою він вийшов на двір, де дійсно виявив відсутність свого автомобіля марки ВАЗ 2106. Десь через 30 хв. до його дружини зателефонував якийсь знайомий, хто саме він не знає та повідомив, що його автомобіль розбитий стоїть в с.Чайковичі Самбірського району Львівської області на узбіччі. Через деякий час, десь через годину, до нього зателефонував знайомий ОСОБА_20 , та повідомив що ОСОБА_16 іде пішки із с. Чайковичі в с. Погірці, також він додав що останній перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння. Біля 10 год. він приїхав на місце вчинення ДТП, де виявив свою машину розбитою, а електричний стовп, біля неї звалений. В цей час до них підійшов житель с. Чайковичі, який проживає в сусідньому будинку, біля місця вчинення злочину та повідомив, що близько 09 год. до автомобіля підійшов ОСОБА_3 , який намагався завести автомобіль, однак так і не зміг, після чого вийшовши із автомобіля почав копати його, та наносити удари по вікнах автомобіля скляною пляшкою яку тримав у руках, після чого пішов додому. Ключі ОСОБА_3 він не передавав. Як саме ОСОБА_3 завів автомобіль йому не відомо (том № 2 а.с. 178-179);

- даними заяви потерпілого ОСОБА_9 від 20.06.2017 року, в якій він зазначає про підтримання своїх показів в якості потерпілого, подані 20.03.2017 року, обставини вказані в письмовій заяві від 19.03.2017 р. підтримує повністю, в подальшому буде підтримувати і в суді та зазначає, що дозволу самовільно користуватись своїм автомобілем ОСОБА_3 він не давав (том № 1 а.с. 141);

-даними відтворених звукозапису та відеозапису допиту потерпілого ОСОБА_9 судом від 10.11.2017 року, в ході судового слідства у справі №452/1688/17, під час якого потерпілий ОСОБА_9 показав, що обвинувачений є рідним сином його сестри. Не пригадує точно якого числа, він викрав у нього автомобіль, випив лишнього та розбив. Станом на день події він та обвинувачений проживали в окремих будинках, які розташовані на певній відстані. До нього зателефонувала сестра та повідомила, що племінник ОСОБА_3 взяв машину і перебуваючи в нетверезому стані розбив її. Автомобіль він залишив на подвір`ї. Брама на ключ зачинена не була. Ключі від машини він зберігав у будинку на холодильнику. Напередодні він зустрічався із ОСОБА_3 , той не просив його дати йому ключі від автомобіля щоб покататись, раніше теж не просив. Дозвіл на використання транспортного засобу він того дня йому не давав. Довідавшись від сестри про обставини справи він попросив знайомого і з ним під`їхав до місця дорожньо-транспортної пригоди. Побачив розбитий автомобіль та стовп, який лежав поруч. Люди які там були пояснили, що ОСОБА_3 перебуваючи за кермом автомобіля заїхав у стовп. Шкода йому обвинуваченим відшкодована, претензій не має;

-даними довідки про склад сім`ї № 589 від 13.04.2017 року, з якої відомо, що потерпілий ОСОБА_9 не входив до складу сім`ї ОСОБА_3 та проживали вони окремо (том № 1 а.с. 165).

По епізоду таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно:
- показаннями представника потерпілого ОСОБА_6 , даними у судовому засіданні, з яких відомо, що у 2017 році директором магазину «Рукавичка» м. Рудки Самбірського району Львівської області була написана письмова заява по факту викрадення з магазину фотоапарату, яким користувались в службових цілях в магазині. Працівник магазину проходячи в торговий зал, із необережності, поклала цей фотоапарат на ящик, і відлучилась на декілька хвилин, коли повернулась, фотоапарату вже не було. При перегляді відеонагляду було виявлено, що фотоапарат викрав обвинувачений ОСОБА_3 . Претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає. У фотоапараті були картка пам`яті і батарея, він був у робочому стані та перебував у користуванні. Вони надали відео події працівникам поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , даними в судовому засіданні, з яких відомо, що у 2017 році вона працювала керуючою магазину «Рукавичка» в м. Рудки Самбірського району Львівської області. В її обов`язки входило зокрема робити замовлення, контролювати за викладкою товару. Вона виходила в зал і спостерігала за тим, що роблять та чим зайняті її працівники. В магазині працювали відеокамери. Також їм потрібно було фотографувати торговий зал і відправляти фото по електронній пошті. Два рази в день адміністратор робила ці фото. У 2017 році адміністратором була ОСОБА_22 , вона здійснювала фіксацію фотоапаратом «Нікон». Під час роботи, коли фотографувала, залишила цей фотоапарат в залі, коли повернулась то його вже не було. Зрозуміло було, що його вкрали. Подивились по камерах відеоспостереження і побачили, що прийшов хлопчина та забрав із собою фотоапарат. Це був обвинувачений. Викрадений фотоапарат належав компанії «Львівхолод» та був у робочому стані;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , даними в судовому засіданні, з яких відомо, що у 2017 році вона працювала адміністратором у магазині «Рукавичка», що в м.Рудки Самбірського району Львівської області. Була вказівка керівництва щодо фіксування підтягування рядів. Вона робила фотографії за допомогою фотоапарату марки «Нікон», потім поставила цей фотоапарат на ящик, коли повернулась, його на місці не було. Повідомила охорону про відсутність фотоапарату. При перегляді камер відеоспостеження було з`ясовано, що в магазин зайшли хлопець з дівчиною і цей хлопець забрав фотоапарат. Даний фотоапарат був справний;

- даними заяви директора магазину «Рукавичка» м. Рудки Самбірського району Львівської області ОСОБА_21 від 13.04.2017 року, в якій вона просить прийняти міри до невідомої особи, яка 11.04.2017 року о 19 годині 10 хвилин із приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » АДРЕСА_4 , викрала службовий фотоапарат марки «Nicon» моделі «Сооlріх L 31» (том № 1 а.с. 144);
- даними матеріалів відеоспостереження за 11.04.2017 року по факту крадіжки службового фотоапарату, що зафіксовані на DVD-диску, при відтворенні якого чітко видно, що крадіжку фотоапарату марки «Нікон» 11.04.2017 р. з магазину «Рукавичка» м.Рудки Самбірського району, вчинив саме ОСОБА_3 (том № 1 а.с. 146);
- із висновку експерта № 9/217 від 22.05.2017 року та додатку до нього відомо, що ринкова вартість станом на 11.04.2017 року становила: фотоапарату торгової марки «Nicon» моделі «Сооlріх L 27» - 550 грн. 00 коп.; карти пам`яті з маркувальним написом «mikro SD HC», об`ємом пам`яті 4Гб 72 грн. 50 коп. Ринкову вартість двох акумуляторних батарей з маркувальними написами «GP2100», ємністю 2100 mAh, визначити не виявилось можливим (том № 1 а.с. 147-152);
- показаннями допитаної в судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку роз`яснення експерта ОСОБА_23 , яка показала, що їй на дослідження у 2017 році прийшли об`єкти та було поставлено питання, де вказано про фотоапарат марки «Nicon» моделі «Сооlріх L31». Однак в процесі дослідження виявлено, що насправді модель наданого на дослідження фотоапарату є «Сооlріх L27». Нею була визначена вартість наданого їй фотоапарату, який уже був у використанні. Вартість фотоапарату визначена 550 грн., а карти пам`яті 72 грн. 50 коп. Щодо порівняння фотоапаратів марки «Nicon» моделей «Сооlріх L31» та «Сооlріх L27», то беручи до уваги їхні технічні характеристики, дані фотоапарати є подібні. Вона визначила вартість представленого їй фотоапарату, враховуючи 40 % зносу товару та беручи до уваги дані вторинного ринку, де вказані подібні фотоапарати, враховуючи при цьому потертості та подряпини які були у наданому їй фотоапараті. Представлений для огляду фотоапарат був знятий з виробництва, тому не могла зазначити вартість нового фотоапарату такої моделі;
- даними заяви ОСОБА_3 від 13.04.2017 року відомо, що він добровільно видає працівникам поліції фотоапарат «Нікон», який 11.04.2017 року підібрав у магазині «Рукавичка», що в м. Рудки Самбірського району Львівської області (том № 1 а.с. 158);
- показаннями свідка ОСОБА_24 у судовому засіданні, який показав, що у 2017 року проводилось досудове розслідування за фактом крадіжки фотоапарату із магазину «Рукавичка» в м. Рудки. Фактично було два епізоди злочинів. Він завершував досудове розслідування по цих двох епізодах щодо ОСОБА_3 . Спочатку були повідомлення і заява із магазину «Рукавичка» про факт крадіжки фотоапарату. Був наданий відеозапис, при перегляді якого візуально з`ясовано, що фотоапарат був викрадений особою, схожою на ОСОБА_3 . Його запросили в райвідділ поліції і при відібранні перших пояснень, він зазначив, що знайшов фотоапарат і знаходиться він по місцю його проживання та погодився на добровільну його видачу. В процесі розслідування було встановлено факт крадіжки. В подальшому була проведена експертиза цього фотоапарату. Пригадує, що на зазначеному фотоапараті не було такого маркування, яке б давало можливість встановити конкретну його модель.

Оцінюючи усі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше сховище, та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
При цьому суд, вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, виходить з принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих,чітких і взаємоузгоджених.
Суд вважає, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, намагається уникнути кримінальної відповідальності, а тому заперечує свою причетність до скоєного.

Суд відхиляє посилання сторони захисту як на недопустимий та неналежний доказ висновок експерта № 9/217 від 22.05.2017 року, де захисник посилається на розбіжності при зазначенні маркування і вважає що експерт вийшов за межі поставлених йому слідчим питань та проводив експертизу і дав оцінку зовсім іншому фотоапарату. Слід зазначити, що із заяви наданої директором магазину «Рукавичка» м.Рудки Самбірського району Львівської області від 13.04.2017 року, вбачається про факт викрадення службового фотоапарату марки «Nicon» моделі «Сооlріх L 31». Вказаний фотоапарат, як встановлено під час відтворення матеріалів відеонагляду, де зафіксовано момент крадіжки фотоапарату, було викрадено обвинуваченим ОСОБА_3 і в подальшому, на вимогу працівників поліції, добровільно їм видано. Зазначений фотоапарат, як встановлено судом під час судового розгляду справи, було скеровано для проведення експертизи. Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку роз`яснення експерт ОСОБА_23 , показала, що їй на дослідження у 2017 році прийшли об`єкти та було поставлено питання, де вказано про фотоапарат марки «Nicon» моделі «Сооlріх L31». Однак в процесі дослідження виявлено, що насправді модель наданого на дослідження фотоапарату є «Сооlріх L27». Нею була визначена вартість наданого їй на дослідження фотоапарату, який вже був у використанні. Отже, експертом, як фахівцем даної галузі, було встановлено маркування фотоапарату наданого їй на дослідження, а саме що модель фотоапарату є саме «Сооlріх L27» і надано відповідний висновок.
Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_24 , слідчий який завершував досудове розслідування наведеної справи, показав, що на вказаному фотоапараті не було такого маркування, яке б давало можливість встановити конкретну його модель.

Таким чином експерт під час дослідження встановила конкретну модель викраденого фотоапарату і тим самим усунула розбіжності та визначила конкретну його вартість.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечує свою причетність до крадіжки фотоапарату. Однак як вбачається із поданої ним заяви, він добровільно видає працівникам поліції фотоапарат марки «Нікон», який він, як зазначає підібрав у магазині «Рукавичка» м. Рудки, однак лише після звернення до нього працівників поліції за результатами оглянутих матеріалів відеонагляду, де зафіксовано момент крадіжки фотоапарату. Також слід зазначити, що після того як обвинувачений взяв фотоапарат, він нікому про це не повідомляв та не намагався віднайти його власника, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна, адже фотоапарат йому не належав.

Також суд вважає невірним посилання сторони захисту щодо визнання неналежним та недопустимим доказом висновку № 006 від 05.04.2017 року, в якому визначено вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент проведення дослідження, проведеного спеціалістом оцінювачем ОСОБА_12 .

Згідно ч. 1 ст. 71 КПК України, спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками і може надавати консультації, пояснення, довідки та висновки під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» підставою для здійснення оціночної діяльності є відповідний сертифікат.
Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що суб`єктами оціночної діяльності є юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.
Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (далі - кваліфікаційне свідоцтво) є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна. Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювача встановлюються Фондом державного майна України. Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, отримали його позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит. Кваліфікаційні свідоцтва підтверджують професійну підготовку оцінювача за такими напрямами оцінки майна відповідно до програм базової підготовки: оцінка об`єктів у матеріальній формі; оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності. Підвищення кваліфікації відбувається за напрямами, зазначеними у кваліфікаційному свідоцтві оцінювача, за результатами якої видається посвідчення про підвищення кваліфікації, яке є невід`ємною частиною кваліфікаційного свідоцтва.
Твердження захисника ОСОБА_7 щодо того, що висновок оцінювача ОСОБА_12 є неналежним та недопустимим доказом по справі у зв`язку з тим, що вказана особа не є експертом та не мала права на надання вказаного висновку є недоведеним, оскільки право ОСОБА_12 на здійснення оціночної діяльності та кваліфікація його як спеціаліста оцінювача підтверджується наданими суду документами, копії яких долучені до справи, а саме: свідоцтвом про реєстрацію в Державному Реєстрі оцінювачів № 4026 від 19.11.2002 року (том № 2 а.с. 163) та посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача від 17.11.2016 року (том № 2 а.с. 169).
Враховуючи наведене, матеріалами справи підтверджено достатній фаховий рівень підготовки спеціаліста оцінювача ОСОБА_12 на надання оцінки у матеріальній формі, тобто оцінки колісних транспортних засобів, власне про що йде мова у висновку № 006 від 05.04.2017 року.
Суд також не приймає до уваги посилання сторони захисту на недопустимість та недостовірність доказу машини «ВАЗ 2106» з номерними знаками НОМЕР_1 власником якої є ОСОБА_8 та якою користувався ОСОБА_9 .

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 був ОСОБА_8 (том № 1 а.с. 121);

Однак із посвідчення водія серія НОМЕР_3 відомо, що потерпілий ОСОБА_9 був наділений правом керування транспортними засобами (том № 1 а.с. 121).

Згідно полісу № АЕ/6853705 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_9 виступав страхувальником забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ 2106 н.з. НОМЕР_1 (том № 1 а.с. 122).

Також потерпілий ОСОБА_9 , як вбачається із наведених вище його показів, зберігав зазначений автомобіль на своєму подвір`ї, мав ключі від цього транспортного засобу. Він не давав дозволу на керування транспортним засобом племіннику ОСОБА_3 . Також обвинувачений не просив його дати йому ключі від автомобіля щоб покататись. Автомобіль ОСОБА_3 взяв без його дозволу.

Положеннями ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, з диспозиції вказаної статті вбачається, що суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. При прийнятті цього рішення суд, зокрема, зобов`язаний враховувати можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 97 КПК України визначено, що суд має право визнати неможливим допит особи, зокрема, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на час судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , а тому його показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні.
За таких обставин суд, керуючись ст. 97 КПК України, допитав у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , якому ОСОБА_9 за життя розповідав про обставини незаконного заволодіння його автомобілем племінником ОСОБА_3 , з приводу чого той звернувся в поліцію, а також послався у своєму рішенні на дані протоколу допиту потерпілого від 20.03.2017 року та дані звукозапису допиту потерпілого ОСОБА_9 судом від 10.11.2017 року, в ході судового слідства у справі № 452/1688/17.
Суд відхиляє посилання сторони захисту як на недопустимий та неналежний доказ постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності по справі № 452/729/17 та зазначає, що вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. За результатами розгляду справи ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказаною постановою беззаперечно доводиться факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 березня 2017 року о 03 год. 26 хв. на вул.Січових Стрільців, 40 у с. Чайковичі Самбірського району Львівської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункти 2.9.(а) та 12.1. Правил дорожнього руху, а саме, керував вказаним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, унаслідок чого не впорався із керуванням та з`їхав в кювет, у результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження.

Щодо тверджень сторони захисту та обвинуваченого про те, що підписи в протоколах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 йому не належать, а також, що обвинуваченому не було відомо про результати розгляду цих протоколів, то такі нічим не обґрунтовуються та розцінюються судом як спосіб уникнути відповідальності обвинуваченим.

Посилання захисту на те, що обвинувачення не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки докази, на які посилається сторона обвинувачення, є неналежними, не містять фактичних даних про вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів, здобуті з грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства і таким чином є недопустимими, а тому не можуть бути прийняті судом як доказ на підтвердження їхньої вини, суд вважає як спосіб захисту обвинуваченого. Ці докази суд вважає належними та допустимими, так як вони є достатніми, такими, що взаємодоповнюють один одного, достовірно та поза розумним сумнівом, як того вимагають норми КПК України, підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З тих підстав суд відхиляє клопотання сторони захисту про визнання недопустимими вищевикладені докази.

Наведені докази в силу ст.ст. 85, 86 КПК України суд вважає належними та допустимими, оскільки слідчі дії проводились у відповідності до вимог КПК України. Ці докази є взаємодоповнюючими, відповідають обставинам справи.

Факт крадіжки фотоапарату обвинуваченим ОСОБА_3 зафіксований камерами спостереження, які знаходились в приміщенні магазину, факт добровільної видачі викраденого фотоапарату підтверджений заявою обвинуваченого про добровільну видачу викраденої речі. Вартість викраденого фотоапарату підтверджується висновком експерта ОСОБА_23 , оскільки їй на експертне дослідження був скерований фотоапарат, який був добровільно виданий обвинуваченим, який ним був попередньо викрадений з магазину.

Факт незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаний з проникненням у інше сховище, що був вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення, даними постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 03.05.2017 року, даними протоколу огляду місця події від 19.03.2017 року, даними заяв потерпілого, зокрема з якої відомо про отримання ним від ОСОБА_3 матеріальної компенсації.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 23.06.2016 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку вчинив нові умисні злочини за наведених вище обставин.

Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази суд оцінює в їх сукупності за критеріями належності та допустимості. За критерієм належності, закріпленим у ст. 85 КПК України, суд вважає всі досліджені докази належними, допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та не має підстав їм не довіряти.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше сховище, а також у таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який негативно характеризується по місцю проживання, на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває, однак перебуває на обліку в наркологічному кабінеті.

Із висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії № 88 від 14.06.2017 року відомо, що в ОСОБА_3 є розлади психіки та поведінки внаслідок вживання декількох психоактивних речовин, синдром залежності. Застосування ст. 96 КК України, не рекомендовано (том № 1 а.с. 168-169).

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавленням волі.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання, невідбутого за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2016 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шести) місяців без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме із 05.04.2021 року.
Речові докази:
- прозору, скляну пляшку із заводською етикеткою з надписом «Garage», упаковану в паперову коробку світло коричневого кольору, що знаходиться в камері зберіганні речових доказів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області знищити, після набрання вироком законної сили;

- фотоапарат «Nicon Сооlріх» з картою пам`яті «Micro SD HC» та двома акумуляторними батарейками «GP 2100», що знаходяться в камері зберігання речових доказів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області повернути власнику, після набрання вироком законної сили;
- DVD-R диск з 5 відеофайлами залишити у матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили;

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3 573 (три тисячі п`ятсот сімдесят три) грн. 00 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя