Справа № 175/367/19
Провадження № 1кп/202/106/2022
УХВАЛА
Іменем України

11 квітня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001509 від 31 жовтня 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гомель, Білорусь, громадянин України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей не має, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останні рази:
- 12.04.2005 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців;
- 01.03.2011 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією майна. 17.04.2018 року звільнений з місць позбавлення волі по закінченню строку покарання;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимий, останні рази:

- 27.07.2018 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, освіта вища, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимий:

- 17.07.2013 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.286 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. 19.09.2013 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вироку скасовано в частині призначення покарання за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Звільнений 14.10.2017 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 4 дні;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_7 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимий;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового слідства та під час судового розгляду не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених законодавством та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачені мають постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи принцип поваги до свободи особистості, мету застосування запобіжного заходу, суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Так, жоден з обвинувачених офіційно не працевлаштовані, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у чинені злочину, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, при цьому ч.4 ст. 187 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованих їм злочинів та покарання, яке їм загрожує, у разі визнання їх винуватими, існує реальний ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинувачених оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисників про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисниками не наведено.

Щодо посилання захисників на те, що обвинувачені мають постійне місце проживання, зокрема, що ОСОБА_12 має на утриманні пристарілу матір та неповнолітню доньку, виключно позитивно характеризується, має відзнаки-грамоти, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у нього та у інших обвинувачених перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які хоча і зменшились, але у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, тому підстави для продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним.
Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
З підстав, зазначених вище суд відмовляє у задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 09.06.2022 року, включно.
Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим - залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий ОСОБА_13