Номер провадження: 11-кп/813/842/22
Справа № 523/8502/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 травня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002015, внесеному до ЄРДР 01.05.2018 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця за національністю, громадянина України, зі слів - з неповною вищою освітою, неодруженого, працюючого комплектувальником ПАТ «Одескабель», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002015, внесеному до ЄРДР 01.05.2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, для усунення недоліків.

Підставою для повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив те, що формулювання обвинувачення є некоректним, суперечить завданням та засадам кримінального процесуального закону, уявляється незрозумілим, та не містить викладення об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення. Окрім того, диспозиція ч. 1 ст. 309 КК України є бланкетною, а тому для з`ясування протиправності в діях обвинуваченого формулювання обвинувачення має містити посилання на конкретні положення нормативно-правових актів в сфері обігу наркотичних засобів чи психотропних речовин. Також судом було зазначено, що обвинувальний акт не містить визначених законом України «Про національну поліцію» підстав зупинки обвинуваченого з метою перевірки його документів, а вилучення працівниками поліції в ході огляду місця події психотропної речовини являє собою втручання у право на повагу до приватного життя.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою і не вмотивованою, такою, що суперечить вимогам діючого законодавства з огляду на наступне:

- положення ст. 291 КПК України вказує на обов`язковість зазначення в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, однак суд, повертаючи обвинувальний акт, перебрав на себе функцію прокурора, зазначивши, що він не містить виклад фактичних обставин, самостійно прийнявши рішення, що прокурор вважає такі обставини не встановленими;

- судом було проігноровано, що у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що визнає свою провину та повністю розуміє суть висунутого обвинувачення;

- в обвинувальному акті, відповідно до вимог КПК України, спочатку викладені фактичні обставини, встановлені органом досудового розслідування, а потім чітко і конкретно сформульовано обвинувачення;

- єдиною передбаченою законом підставою для повернення обвинувального акту прокурору є його невідповідність вимогам КПК України, водночас наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

На підставі викладеного, прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у Суворовському райсуді м. Одеси зі стадії підготовчого судового засідання.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, із жодними клопотаннями до суду не звертався. Однак, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він вимогам ст. 291 КПК України відповідає.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував (а.с. 2-4).

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 5-7) та розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 8).

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора відносно того, що формулювання обвинувачення, яке викладене у обвинувальному акті, є конкретним та зрозумілим. Водночас, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими доводи прокурора відносно того, що посилання суду як на підставу для повернення обвинувального акту на те, що обвинувальний акт не містить визначених законом України «Про національну поліцію» підстав зупинки обвинуваченого з метою перевірки його документів, а вилучення працівниками поліції в ході огляду місця події психотропної речовини являє собою втручання у право на повагу до приватного життя, не ґрунтуються на вимогах КПК України, а навпаки свідчать про те, що суд в порушення вимог КПК України почав фактично проводити судовий розгляд та досліджувати обставини кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, даний обвинувальний акт містить усі відомості, що передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, у тому числі і ті, що передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а саме дій ОСОБА_8 , які стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Посилання суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті відсутнє посилання на конкретні положення нормативно-правових актів в сфері обігу наркотичних засобів чи психотропних речовин, на переконання апеляційного суду, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору в розумінні вимог ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає наявність в ньому таких недоліків, які не можуть бути усунуті та перешкоджають призначити судовий розгляд.

Окрім того, в силу ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй діяльності, в тому числі і в частині викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації. До того ж, положення ст. 338 КПК України дають право прокурору змінити обвинувачення під час судового розгляду з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

У постанові другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 03.07.2019 року (справа № 273/1053/17) зроблено висновок, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в тому числі, й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

На переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час підготовчого засідання фактично вдався до встановлення та оцінки фактичних обставин кримінального провадження, що на даній стадії кримінального процесу є неприпустимим.

Вказані в ухвалі недоліки обвинувального акту не можуть слугувати підставами для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки не є перешкодою для призначення судового розгляду та можуть вплинути на вирішення питання про доведеність чи недоведеність висунутого обвинувачення, що визначається за результатами судового розгляду.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Аналізуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту, в тому числі зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 291, 315, 370, 397, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 травня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002015, внесеному до ЄРДР 01.05.2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати.
Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002015, внесеному до ЄРДР 01.05.2018 року, відносно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3