УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2022 року
м. Київ

справа № 164/1285/21
провадження № 51-997 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 06 січня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду

від 05 липня 2022 року,
встановив:
За вироком Маневицького районного суду Волинської області від 06 січня

2022 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання

у виді позбавлення волі на строк 8 років.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання

до цього покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 10 травня 2017 року

та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 05 липня 2022 року вказаний вирок суду першої інстанції залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджений за те, що 22 липня 2021 року приблизно о 10:30 у смт Маневичі Камінь-Каширського району Волинської області, знаходячись на подвір`ї господарства, що на АДРЕСА_2 , перебуваючи

в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_6 ,

яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс не менше тридцяти ударів руками, ногами і дерев`яною палицею по голові та тілу ОСОБА_6 , спричинивши останній згідно висновку судово-медичної експертизи тяжкі тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент

їх заподіяння, від яких ОСОБА_6 померла біля 13:00 22 липня 2021 року,

а саме: тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми з судуральною та субарахноїдальною гематомами, закритої тупої травми грудної клітки справа та зліва з множинними переломами ребер: зліва переломи ребер 4-5-6 по середньоключичній лінії, переломи 7-8 ребер по середньоключичній та задньоаксілярній лініях: зовнішні краї ребер тупі, дрібнозубчасті, а внутрішні краї гострі з рівними крупнозубчастими краями; справа переломи ребер 1-6 по передньоаксілярній лінії, характеристика переломів аналогічна попереднім (як зліва), та двобічним гемотораксом, закритого косо-поперечного перелому кісток правого гомілково-стопного суглобу, гематоми правої скронево-тім`яної ділянки під м`якими покривами голови, гематоми правої потиличної ділянки волосистої частини голови, гематоми потиличної ділянки зліва волосистої ділянки голови, гематоми лівої щоки, гематоми лівої підключичної ділянки, гематоми лівої бокової поверхні грудної клітки, гематоми спини справа

в проекції 5-13 грудних хребців, гематоми з садном спини зліва від нижньої третини лівої лопатки до 10 ребра, гематоми в ділянці реберної дуги зліва, гематоми

з садном правого плеча, обширної гематоми задньої поверхні правого плеча, гематоми середньої третини правого плеча, гематоми нижньої третини правого плеча з переходом на внутрішню поверхню правого ліктьового суглобу, гематоми середньої та нижньої третини лівого плеча з переходом на лівий ліктьовий суглоб, гематоми тильної поверхні лівої кисті, обширної гематоми (дві) в ділянці правого гомілково-стопного суглобу, садна правої лобно-скроневої ділянки, садна лівої лобної ділянки, садна в проекції 7 ребра по середньоаксілярній лінії, синця правої підключичної ділянки, синця лівої молочної залози, обширного синця в проекції

12 шийного 3 грудного хребців, синця середньої третини правого плеча, синця лівого плечового суглобу, синців правого ліктьового суглобу, синця нижньої третини лівого плеча, синців середньої третини правого стегна, з розвитком шоку, які утворились від дії тупих твердих предметів з розвитком шоку та перебували

у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування судових рішень

та закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вина ОСОБА_5 стороною обвинувачення не була доведена поза розумним сумнівом, належними

та допустимими доказами. Зазначає, що показання обвинуваченого

є послідовними та логічними й узгоджуються з показаннями незацікавленого свідка ОСОБА_7 , яка безпосередньо перебувала з обвинуваченим та одягала ОСОБА_6 . Судом не було взято до уваги те, що ОСОБА_6 перебувала в стані сильного ступеня тяжкості алкогольного сп`яніння (3,35 %) та інші дані,

які об`єктивно вказують на поведінку й обставини життя ОСОБА_6 . Вказує,

що ОСОБА_6 перебувала поблизу будинку АДРЕСА_2 у трьох різних місцях на порозі, під деревом і за огорожею біля металевої сітки, тобто

за межами подвір`я, біля стежки між господарствами по якій ходять усі пішоходи. Ці місця є загальнодоступними, тобто сторона обвинувачення, а пізніше суд

не перевірили можливість заподіяння тілесних ушкоджень іншими особами. Зазначає також про те, що потерпіла не наполягала на суворому покаранні,

а навпаки просила суворо не карати обвинуваченого. Вона є рідною сестрою ОСОБА_5 і, як ніхто знає його, а також про відносини між ним та покійною матір`ю. Ця обставини підтверджує показання обвинуваченого у тій частині,

що у нього не було й не могло бути умислу на заподіяння тілесних ушкоджень своїй матері. Однак судом не враховано думку потерпілої. Судом також було оглянуто палицю, якою нібито обвинувачений наносив удари, однак її розміри є мізерними, тому, на його думку, об`єктивно не може бути знаряддям злочину. При цьому,

у ОСОБА_6 візуально тілесні ушкодження в різних ділянках тіла та різного забарвлення (темно-синього та чорного кольорів). Проте за такий короткий проміжок часу тілесні ушкодження не можуть різко змінити колір. Також вважає, що показання свідка ОСОБА_8 , яка проживає по сусідству, не можуть бути об`єктивними, оскільки вона заінтересована особа, так як тривалий час мала намір та вчиняла дії по заволодінню квартирою ОСОБА_5 , який перебував у місцях позбавлення волі. Інші свідки не були очевидцями події.
Крім того, захисник зазначає, що апеляційний суд не спростував доводів

її апеляційної скарги та не навів переконливих аргументів, чому вирок суду першої інстанції залишив без змін.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такої думки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини,

що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції виходить з обставин справи, які встановлені судовими інстанціями.

Як убачається з наданих копій судових рішень, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження,

що спричинило смерть потерпілої, ґрунтуються на всебічному, повному

й неупередженому дослідженні доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності й достатності та є правильними.
Згідно з вироком суду, зазначені обставини підтверджуються показаннями: потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , об`єктивність яких підтверджується дослідженими

в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 22 липня 2021 року, відеозаписом

та фототаблицею до нього; протоколом огляду трупа від 22 липня 2021 року

та фототаблицею до нього; протоколом проведення слідчого експерименту

від 03 вересня 2021 року та відеозаписом до нього; висновком судово-медичної експертизи № 214 від 08 вересня 2021 року; висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 98 від 01 вересня 2021 року, яким підтверджується, що на представлених на дослідження шортах ОСОБА_5 було виявлено сліди крові, яка може походити як від ОСОБА_5 , так і від ОСОБА_6 ; висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 216 від 25 серпня 2021 року.
У судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_13 підтвердив, що давність утворення виявлених на тілі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень відповідає терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи. Для утворення вказаних тілесних ушкоджень, які могли бути спричинені внаслідок ударів руками, ногами, дерев?яною палицею, необхідно не менше 30 травматичних контактів. Всі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , заподіяні прижиттєво, не могли утворитись внаслідок її падіння з висоти власного зросту, в тому числі як з прискоренням,

так і без такого.
Суд першої інстанції не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5

у тій частині, що він 22 липня 2021 року ОСОБА_6 удари руками, ногами

і дерев`яною палицею по голові та тілу останньої не наносив, до виявлених на її тілі тілесних ушкоджень він не причетний, оскільки вказані показання не знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження

та спростовуються як показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

які підтвердили, що саме ОСОБА_5 причетний до спричинення ОСОБА_6

22 липня 2021 року тілесних ушкоджень, від яких вона в подальшому померла,

так і дослідженим судом висновком судово-медичної експертизи № 214

від 08 вересня 2021 року. Вказані показання обвинуваченого про його непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину, суд визнав такими,

що спрямовані на уникнення ним відповідальності за вчинений злочин.
Таким чином, як встановлено судовими рішеннями, дії засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК кваліфіковані правильно.
Апеляційний суд, як убачається зі змісту ухвали від 05 липня 2022 року, ретельно перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 ,

дав на них мотивовану відповідь та не знайшов підстав для скасування чи зміни вироку, повною мірою врахувавши всі обставини.
Зокрема, суд апеляційної інстанції повністю погодився з місцевим судом

у тій частині, що показання свідка ОСОБА_7 , яка є колишньою дружиною обвинуваченого, які мають намір повторно зареєструвати шлюб, є суперечливими, наданими з метою уникнення останнім відповідальності за вчинене, та відповідно такими, що не узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні. Також апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції була надана відповідна юридична оцінка показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , викладені

в оскаржуваному вироку й досліджені судом апеляційної інстанції, які суд першої інстанції правильно визнав такими, що узгоджуються з іншими доказами

у кримінальному провадженні та містять об`єктивні дані про причетність

ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
При цьому апеляційний суд констатував, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку, передбаченому чинним законодавством, є послідовними

й узгоджуються між собою, а тому суд першої інстанції обґрунтовано поклав

їх в основу вироку.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Підстав для сумніву в правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.
Призначене засудженому ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК відповідає вимогам статей 50, 65 цього Кодексу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були

би безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення,

у касаційній скарзі не наведено.
Оскільки з наведених у касаційній скарзі захисника мотивів убачається,

що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 06 січня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 05 липня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3