Справа № 522/3809/22
Провадження по справі № 1-кс/522/4708/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

04 серпня 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області капітан юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000022 від 02.03.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000022 від 02.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, що що на початку червня 2022 року (точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території м. Одеси, будучи невдоволеним чинною державною владою в Україні, сповідуючи антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, будучи прихильником приєднання території України до Російської Федерації або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, використовуючи сервіси обміну текстовими, голосовими та відео повідомленнями в мережі Інтернет месенджери «Telegram» та «Telegram X», що закріплені за абонентським номером НОМЕР_1 , власного мобільного марки «Xiaomi», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вступив в контакт з невстановленим співробітником іноземної спеціальної служби - Федеральної служби безпеки Російської Федерації (ФСБ РФ), який використовує мобільний номер російських телекомунікаційних мереж НОМЕР_4 . В ході спілкування ОСОБА_4 , одержав від вказаного співробітника ФСБ РФ пропозицію конфіденційної співпраці з органами ФСБ РФ, виконувати їх спеціальні завдання на шкоду Україні і здобувати та передавати їм розвідувальну інформацію щодо України. На вказану пропозицію ОСОБА_4 , незважаючи на віроломний напад 24.02.2022 Російської Федерації на Україну з використанням Збройних сил Російської Федерації та інших силових підрозділів, у період дії воєнного стану в Україні, відповів згодою, тим самим у нього виник злочинний умисел, направлений на надання Російській Федерації, її державним органам, організаціям і представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Для дотримання заходів конспірації в ході виконання злочинних завдань представника фсб рф ОСОБА_4 обрав псевдонім (позивний) «Професор».

На виконання злочинного умислу, 05.07.2022, ОСОБА_4 , в ході особистого спілкування у месенджерах «Telegram» та «Telegram X» із невстановленим співробітником ФСБ, одержав від нього завдання шляхом особистого спостереження здобути інформацію про розташування блок-постів, створених для охорони і оборони території Одеської області від підрозділів країни-агресора - Російської Федерації, військових об`єктів стратегічного значення, кількості і озброєння представників Збройних Сил України, правоохоронних органів і територіальної оборони, які несли чергування на них, а також інформацію щодо кількості та місць ураження ракетними ударами по території Одеської області, після чого передавати цю інформацію в месенджерах «Telegram» та «Telegram X».

У подальшому, у період з 05.07.2022 по 03.08.2022, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на допомогу Російській Федерації, її державним органам, організаціям і представникам в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і військової агресії Російської Федерації проти України, виконуючи завдання представника спеціальної служби Російської Федерації - ФСБ РФ, особисто об`їжджав місцевість у м. Одесі, шляхом особистого спостереження здобував інформацію про розташування блок-постів, створених для охорони і оборони території Одеської області від підрозділів країни-агресора - Російської Федерації, військових об`єктів стратегічного значення, кількості і озброєння представників Збройних Сил України, правоохоронних органів і територіальної оборони, які несли чергування на них, а також інформацію щодо кількості та місць ураження ракетними ударами по території Одеської області, після чого передавав цю інформацію в месенджерах «Telegram» та «Telegram X» невстановленому співробітнику ФСБ РФ у вигляді текстових повідомлень, фотографій, координат розташування блок-постів та військових об`єктів стратегічного значення.

03.08.2022 злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками Управління СБ України в Одеській області.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, за ознаками: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці Україні: надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчинених в умовах воєнного стану.

03 серпня 2022 року ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України.

04 серпня 2022 року ОСОБА_4 було оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України, за кваліфікуюючими ознаками: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.
Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 03.08.2022 в ході якого у громадянина України ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон, де в його додатку «Telegram Х» виявлено діалог з невстановленим співробітником спецслужб рф фсб рф; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 03.08.2022; заявою ОСОБА_4 від 03.08.2022 про вчинення ним державної зради; розсекреченими протоколами негласних слідчих розшукових дій у відношенні ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Окрім цього, просив не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає позбавлення волі від 15 років до довічного позбавлення волі, підозрюваний неодружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, досудове слідство знаходиться на початковому етапі.

Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 03.08.2022 в ході якого у громадянина України ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон, де в його додатку «Telegram Х» виявлено діалог з невстановленим співробітником спецслужб рф фсб рф; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 03.08.2022; заявою ОСОБА_4 від 03.08.2022 про вчинення ним державної зради; розсекреченими протоколами негласних слідчих розшукових дій у відношенні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, згідно ст. 12 КК України, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 15 років до довічного позбавлення волі.

Враховуючи вчинену Збройними Силами Російської Федерації військову агресією проти нашої Держави, на території України було запроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022 року, були внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень статті 183 КПК України, під час воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Щодо існування ризиків.
Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного ОСОБА_4 у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосуванння запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є запобігання спробам:

- переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні, які ще не допитані;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється,

Щодо ризику переховування від суду.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчого судді, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваного у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість обвинуваченому переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, суд вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до обвинувачених запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
При встановленні зазначеного ризику, суд виходить з того, що підозрюваний не має постійних офіційних джерелел доходу, ніде не навчаються, офіційного або постійного місця роботи не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а тому є підстави вважати що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 може продовжити надавати відомості та інформацію представникам ФСБ РФ, що в свою чергу може призвести до тяжких наслідків на шкоду державній безпеки України.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що існує необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання прокурора ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчичй суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Необхідно враховувати резонансність вказаної справи, зухвалість вчиненного злочину, внаслідок якого підривається авторитет и суверенітет України.

А тому, суд доходить висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід враховувати при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, 04.08.2022 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 04.10.2022 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти основ національної безпеки України, вчиненного в період введення воєнного стану на всій території України через військову агресією російської федерації проти України, враховуючи дані про особу підозрюваного, з урахуванням майнового та сімейного стану, характеристики підозрюваного, його ролі у інкримінованому правопорушенні, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю за доцільне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області капітан юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.10.2022 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 днів та обчислюється з моменту фактичного затримання особи підозрюваного, тобто з 03.08.2022 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 05.08.2022 року о 15:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя:

ОСОБА_8