ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000966 від 04 листопада 2021 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2022 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2022 року, ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, визначені ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України.

Окрім того, судом частково задоволені позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 і стягнуто в рахунок відшкодування майнової шкоди 22427,39 грн. та моральної шкоди - 20000,00 грн. й відмовлено у задоволенні позовних вимог в іншій частині.

ОСОБА_6 визнано за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.

Так, ОСОБА_6 у невстановлений період часу, але не пізніше ніж 01 липня 2021 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила особисте майно раніше знайомої їй ОСОБА_5 , яка на той час перебувала разом із нею за вищевказаною адресою, а саме підвіску із жовтого металу (золото 585 проби), вагою 0,60 гр., та визначила вказане майно об`єктом свого злочинного посягання та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном (крадіжка). Далі, ОСОБА_6 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний період часу, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, а саме таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяла підвіску із жовтого металу (золото 585 проби), вагою 0,60 гр., яка знаходилась у шкатулці в гардеробній кімнаті. Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 741,79 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 01 липня 2021 року по 06 липня 2021 рік, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила особисте майно раніше знайомої їй ОСОБА_5 , а саме два браслети із жовтого металу (золото 585 проби) вагою кожний який по 5,20 гр., та визначила вказане майно об`єктом свого злочинного посягання та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинений повторно. ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 06 липня 2021 року реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяла два браслета із жовтого металу (золото 585 проби) вагою кожний який по 5,20 гр., які знаходились в гардеробній кімнаті.Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном покинула місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6 188,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 в період часу з 06 липня 2021 року по 19 липня 2021 рік, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила особисте майно раніше знайомої їй ОСОБА_5 , а саме ланцюжок із жовтого металу (золото 585 проби), вагою 2,20 гр., ланцюжок із жовтого металу (золото 585 проби), вагою 2,15 гр., та визначила вказане майно об`єктом свого злочинного посягання та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинений повторно. Перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяла ланцюжок із жовтого металу (золото 585 проби), вагою 2,20 гр., ланцюжок із жовтого металу (золото 585 проби), вагою 2,15 гр., що належить потерпілій ОСОБА_5 , який знаходився в гардеробній кімнаті. Після чого, ОСОБА_6 виконавши усі дії які вважала за необхідне, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, покинула місце вчиненого кримінального правопорушення із викраденим майно, яким у подальшому розпорядилась на власний розсуд, в корисливих для себе цілях, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду у розмірі 5 582,05 гривень. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , у невстановлений період часу, але не пізніше ніж 19 липня 2021 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила особисте майно раніше знайомої їй ОСОБА_5 , а саме підвіску із жовтого металу ( золото 585 проба) вагою 0,63 гр., та визначила вказане майно об`єктом свого злочинного посягання та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинений повторно.Перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяла підвіску із жовтого металу ( золото 585 проба) вагою 0,63 гр., зі шкатулки, яка знаходилась в гардеробній кімнаті. Після чого ОСОБА_6 виконавши усі дії які вважала за необхідне, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, покинула місце вчиненого кримінального правопорушення із викраденим майно, яким у подальшому розпорядилась на власний розсуд, в корисливих для себе цілях, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду у розмірі 778,88 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 у невстановлений період часу, але не пізніше ніж 15 серпня 2021 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила особисте майно раніше знайомої їй ОСОБА_5 , а саме ланцюжок із жовтого металу (золото 585 проби) вагою 1,46 гр., та визначила вказане майно об`єктом свого злочинного посягання та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинений повторно. Далі, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяла ланцюжок із жовтого металу (золото 585 проби) вагою 1,46 гр., зі шкатулки, яка знаходилась в гардеробній кімнаті. Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1 833,45 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 у невстановлений період часу, але не пізніше ніж 20 вересня 2021 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила особисте майно раніше знайомої їй ОСОБА_5 , а саме перстень чоловічий із жовтого металу (золото 585 проби) вагою 3,66 гр., та визначила вказане майно об`єктом свого злочинного посягання та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинений повторно. Перебуваючи у вказаному місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяла перстень чоловічий із жовтого металу (золото 585 проби) вагою 3,66 гр. зі шкатулки, яка знаходилась в гардеробній кімнаті. Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4 448,47 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 у невстановлений період часу, але не пізніше ніж 20 вересня 2021 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила особисте майно раніше знайомої їй ОСОБА_5 , яка на той час перебувала разом із нею за вищевказаною адресою, а саме сережку із жовтого металу (золото 585 проби) вагою 1,22 гр., та визначила вказане майно об`єктом свого злочинного посягання та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинений повторно. Перебуваючи у вказаному місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяла сережку із жовтого металу (золото 585 проби) вагою 1, 22 гр., зі шкатулки, яка знаходилась в спальній кімнаті. Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, в подальшому розпорядившись в корисних цілях для себе ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1 430,84 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 в період часу з 04 жовтня 2021 року по 21 жовтня 2021 рік, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила особисте майно раніше знайомої їй ОСОБА_5 , яка на той час перебувала разом із нею за вищевказаною адресою, а саме сережку із жовтого металу (золото 585 проби) вагою 1, 20 гр., та визначила вказане майно об`єктом свого злочинного посягання та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном (крадіжка), вчинений повторно. Далі, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у невстановлений час, однак не пізніше 21 жовтня 2021 року реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяла своєю рукою сережку із жовтого металу (золото 585 проби) вагою 1, 20 гр., зі шкатулки, яка знаходилась в спальній кімнати. Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном покинула місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1 423,91 гривень.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок змінити частково, призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді реального позбавлення волі, без звільнення від покарання на підставі ст. 75 КК України. Також просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоду у сумі 84897,78 грн., моральну шкоду - у сумі 10000 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги потерпіла посилається на те, що рішення суду є необґрунтоване та не відповідає об`єктивній істині. Так, апелянт зазначає, що щире каяття обвинуваченої не знайшло свого підтвердження ані протягом досудового розслідування, ані в суді першої інстанції, оскільки ОСОБА_6 не вжила жодного заходу щодо відшкодування завданої їй шкоди, що виключає у цьому випадку можливість визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання обвинуваченої, та свідчить про необхідність призначення більш суворого покарання.

Поряд з цим, апелянт вказує на незаконність вироку в частині цивільного позову з тих підстав, що ОСОБА_6 у судовому засіданні цивільний позов визнала у повному обсязі, а саме - матеріальну шкоду у сумі 107322,14 грн. та суд безпідставно врахував лише майнову шкоду, встановлену судово-товарознавчої експертизою, та не прийняв до уваги суму матеріальної шкоди, яку була завдано внаслідок викрадення інших речей, не зазначених у цій експертизі, що свідчить про необґрунтованість такого рішення.

Окрім того, на думку потерпілої, суд не надав належної оцінки тим обставинам та відповідно не вирішив питання про відшкодування її процесуальних витрат на правову допомогу, щодо укладеної нею угоди із захисником у сумі 5000 грн, внаслідок чого порушив вимоги процесуального законодавства, яке надає їй таке право та ухвалив незаконне рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинувачену, яка заперечувала проти задоволення скарги, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам та в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із приписами ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України та визначення остаточного покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, без його реального відбування, на підставі ст. 75 КК України, в повному обсязі відповідає наведеним вище нормам закону.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, є особою похилого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вказаним обставинам, суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченій в межах санкції інкримінованих кримінальних правопорушень, із застосуванням положень ст. 75 КК України, зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, що впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що покарання ОСОБА_6 призначене з застосуванням положень ст. 75 КК України, за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо посилання апелянта на безпідставне, при призначенні покарання ОСОБА_6 врахування, як обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, то апеляційний суд вважає їх необгрунтованими, а суд, встановивши обставини, які впливають на вид та розмір покарання обвинуваченій, у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення обставини, що пом`якшує покарання, - щирого каяття, яке виразилось у наданні правдивих показань та щирому висловлюванні жалю про вчинене.

Отже, призначене судом покарання ОСОБА_6 в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, й підстав вважати його занадто м`яким, не убачається.

Окрім того, колегія суддів, в силу положень ст. 404 КПК України, позбавлена можливості ухвалити новий вирок, з підстав зазначених в апеляційній скарзі потерпілої, оскільки апелянтом ставиться питання лише про зміну судового рішення в цій частині, а не скасування вироку.

Що стосується доводів потерпілої про неправильне вирішення судом цивільного позову, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

За змістом ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого; шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, шкода, яка підлягає стягненню в кримінальному провадженні має випливати з пред`явленого обвинувачення.

Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи в результаті яких дій (бездіяльності) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під час визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи вимоги цивільного позову, зважив на всі наведені потерпілою у позові вимоги та належним чином обґрунтував прийняте рішення.

Як видно з матеріалів кримінального провадження потерпіла подала цивільний позов, в якому просила, зокрема стягнути з обвинуваченої 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненної злочином, та 107322,14 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору.

Місцевий суд, задовольняючи частково цивільний позов, виходив із того, що матеріальна шкода у розмірі, заявленому цивільним позивачем, не доведена належними та допустимими доказами та стягнув з обвинуваченої лише її розмір, що випливає з пред`явленого обвинувачення, в сумі 22427,39 грн. та моральної шкоди, з урахуванням душевних страждань, які потерпіла зазнала, в розмірі 20000 грн, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Разом з цим, на переконання колегії суддів, визначений судом розмір моральної шкоди відповідає понесеним потерпілим моральним стражданням, та є справедливим, а тому підстави для його збільшення у колегії суддів відсутні.

Водночас, суд обгрунтовано відмовив в задоволенні цивільного позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, через відсутність належних доказів на підтвердження розміру понесених витрат, а наданий потерпілою акт про надання правової допомоги від 01.02.2022 вказаних обставин не спростовує, й засвідчує лише витрати понесені потерпілої під час апеляційного розгляду провадження, про стягнення яких в апеляційній скарзі нею не заявляється.

З огляду на викладне, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2022 року залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4