Справа № 1-кс/714/256/22
У Х В А Л А

"12" травня 2022 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого відділення №3 (смт.Глибока) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 про арешт майна (матеріали кримінального провадження № 0001349 від 09.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення №3 (смт.Глибока) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Як зазначено у клопотанні, в провадженні слідчого відділення ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2022 року за №0001349 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, у невстановленому місці у невстановлений час ОСОБА_5 вступив у попередню змову з невстановленими на даний час особами з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України у Румунію з корисливих мотивів. У подальшому ОСОБА_5 організував незаконне переправлення через державний кордон України двох громадян України - ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , за обіцяну грошову винагороду.

9 травня 2022 року близько 17.00 год. ОСОБА_5 , заздалегідь зустрівшись з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надавши їм усні інструкції щодо поведінки під час спілкування з прикордонниками, на автомобілі марки «Mersedes Benz Vito», р.н. НОМЕР_1 привіз вказаних осіб на територію МПП «Порубне», що розташований у с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області. Перебуваючи у вказаному місці, у ході проходження паспортного контролю ОСОБА_5 , переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення двох осіб через державний кордон України, пред`явив працівнику Державної прикордонної служби України паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 та його паспорт, стверджуючи що у вищевказаному транспортному засобі вони тільки двоє, після заїзду на територію МПП із транспортного засобу вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які переховувалися від працівників прикордонної служби та в подальшому мали намір перетнути державний кордон, чим ОСОБА_5 здійснив усі дії, які вважав необхідними і достатніми для ведення даного злочину до кінця.

В той же день було вилучено мобільні телефони марки: «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_3 , що належить гр. ОСОБА_7 ; «Самсунг SМ-А125FDS» ІМЕІ НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 ; «Самсунг А10» ІМЕІ НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_6 .

Оскільки за постановою слідчого від 10 травня 2022 року вищевказані речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню, з метою уникнення їх знищення, втрати або пошкодження, слідчий просив накласти на них арешт.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з посиланням на обставини викладені у клопотанні.

Представник власника/користувача майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися.

Вислухавши думку прокурора та дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст.70 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди та можу бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів зазначених у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Нормою ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 09 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесене повідомлення про кримінальне правопорушення за №0001349 й розпочате досудове розслідування за ч.3 ст.332 КК України, за фактом незаконного, за грошові кошти, сприяння ОСОБА_10 в перевезенні через пункт пропуску осіб: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Диспозиція ч.3 ст.332 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою або з корисливих мотивів.

Доводи слідчого та прокурора про те, що мобільні телефони є речовими доказами у кримінальному провадженню суд оцінює критично та зазначає, що телефони не є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Твердження слідчого та прокурора про те, що накладення арешту на мобільні телефони є необхідним, оскільки на них ймовірно міститься інформація, що має значення для кримінального провадження та такі визнані речовими доказами, само по собі не може бути достатньою підставою для накладення арешту на це майно.

В порушення п.1 ч.1 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого не зазначено підстав та мети відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідно обґрунтування необхідності арешту мобільних телефонів «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_3 , «Самсунг SМ-А125FDS» ІМЕІ НОМЕР_4 , «Самсунг А10» ІМЕІ НОМЕР_5 , в контексті внесеного в ЄРДР кримінального правопорушення за ч.3 ст.332 КК України.

Слідчим та прокурором у поданому клопотанні не зазначались будь-які процесуальні дії, які потрібно буде вчинити з використанням вказаних мобільних телефонів.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя. Суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Судом встановлено, що слідчим у поданому клопотанні та інших матеріалах справи не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Мобільні телефони марки: «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_3 , що належить гр. ОСОБА_7 ; «Самсунг SМ-А125FDS» ІМЕІ НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 ; «Самсунг А10» ІМЕІ НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_6 підлягають поверненню власникам після їх огляду та фіксування інформації, яка може мати значення для досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділення №3 (смт.Глибока) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «Самсунг SМ-А125FDS» ІМЕІ НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 та мобільний телефон марки «Самсунг А10» ІМЕІ НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_6 , після їх огляду та фіксування інформації, яка може мати значення для досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, повернути власникам.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.

Слідчий суддя