КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

07 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002711 за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плесецьке, Васильківського району, Київської області, громадянина України, не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 02.08.2021, приблизно о 04:25 год. проходив повз приватне домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив трьох раніше незнайомих осіб, які за допомогою спеціального магнітного ключа відчинили вхідні ворота та увійшли на територію домогосподарства, огородженого парканом.
У зв`язку цим у ОСОБА_6 виник протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, обвинувачений 02.08.2021, приблизно о 04.27 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , притримав вхідні ворота, обладнані спеціальним магнітним замком, увійшов на прибудинкову територію зазначеного приватного будинку, де помітив велосипед марки RAYMON Tourray 3.0 Trekking Bike Grey , що належав потерпілому ОСОБА_8 .

Утримуючи викрадений велосипед, обвинувачений з місця злочину зник, отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, обвинувачений завдав своїми діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 на суму 11 500 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням змін, внесених під час її розгляду, просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_6 змінити. Рішення суду про застосування ст. 75 КК України стосовно ОСОБА_6 викласти в редакції: відповідно до вимог ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки. У решті вирок суду залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, апелянт вважає, що суд першої інстанції незаконно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку виключно злочинів, у той час, як положеннями ч. 3 ст. 75 КК України визначено однією з умов звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням не вчинення протягом іспитового строку нових кримінальних правопорушень. При цьому, як зазначається у скарзі, поняття кримінальне правопорушення є ширшим за злочин, оскільки включає також і кримінальні проступки.

Таким чином, на думку прокурора, судом, яким прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання було застосовано умову такого звільнення, яка не передбачена положеннями ст. 75 КК України.

У звязку з викладеним, як вважає прокурор, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні через неправильне застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність, а наведена невідповідність рішення суду чинній редакції ст. 75 КК України підлягає виправленню судом апеляційної інстанції шляхом зміни вироку в цій частині.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, з урахуванням внесених до неї змін, та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, з урахуванням внесених до неї змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до сховища, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі прокурором, не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація скоєного ОСОБА_6 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором апеляційної скарги, а саме в межах правильності застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував обставини вчинення злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, офіційно не працевлаштований, посередньо характеризується за місцем проживання.
Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, сприяння обвинуваченого розкриттю злочину та відсутність фактичної майнової шкоди.
Обставин, які, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлені.
За сукупністю обставин вчиненого злочину, його ступеню тяжкості, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції визнав, що покарання у виді позбавлення волі зможе вплинути на обвинуваченого ОСОБА_6 та здатне виправити його поведінку, а також дозволить запобігти вчиненню ним нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який є соціально адаптованою особою, не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно повернув викрадене, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання та визнав за можливе, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання та з рішенням суду про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури щодо наявності підстав для зміни вироку, з огляду на таке.
Відповідно до ч 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Законним, як це передбачено ч. 2 вказаної вище статті, є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, а відтак поняття кримінального правопорушення не обмежується поняттям злочину та є ширшим, на що обґрунтовано звертається увага в апеляційній скарзі Першого заступника керівника Київської міської прокуратури.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обовязки.
Виходячи з наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, які підлягали застосуванню, в тому числі при призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, не мав правових підстав для зазначення у резолютивній частині вироку, як умови для такого звільнення, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обовязки, оскільки таке формулювання прямо суперечить наведеним вище нормам матеріального права.

Відтак доводи, наведені в апеляційній скарзі Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, слід визнати обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також вимоги п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції змінює вирок, зокрема в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, змінити вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_6 та викласти рішення суду про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, наведене в резолютивній частині вироку, в редакції, яка відповідає нормам матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України змінити.
Рішення суду щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням викласти в наступні й редакції: «На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки».
У решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 761/32757/21

Номер провадження : 11-кп/824/2098/2022
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9
Доповідач - суддя ОСОБА_1