ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №613/438/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/620/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Валки Харківської області матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2022 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладено на нього на строк до 09 листопада 2022 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обгрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що слідчий суддя безпідставно відкинув існування ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчинення особливо тяжкого злочину. На думку прокурора наявний також ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки він неодноразово судимий.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за який останньому може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі, враховуючи вимоги ст.68 КК України.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 дійсно неодноразово судимий, перебував у розшуку, однак на даний час останній проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді командира відділення 2 евакуаційного взводу колісних тягачів, приймає безпосередню участь в бойових діях, що свідчить про те, що він перебуває під постійним наглядом командира та знаходиться у постійному місці дислокації, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

З урахуванням того, що на даний час діє воєнний стан, на всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, а також того факту, що ОСОБА_5 на даний час проходить військову службу та обороняє Україну від вторгнення Російської Федерації, на думку колегії суддів суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, за таких обставин, полягає саме у можливості надання ОСОБА_5 здійснювати військовий обов`язок.

Крім того, слідчий суддя встановив відсутність ризику вчинити тиск на потерпілого, оскільки останній помер у 2019 році, а також відсутність ризику вчинення тиску на свідка, який проживає у Харківській області, оскільки ОСОБА_5 проходить військову службу та проживає у Дніпропетровській області.

За таких обставин, посилання сторони прокурора на на наявність вищенаведених ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки кожен з них окремо був проаналізований слідчим суддею та кожному з них було надано належну оцінку.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш мяького запобіжного заходу ніж той який зазначений у клопотання слідчого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобовьязання щодо ОСОБА_5 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Ухвалу слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: