ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/456/22 Справа № 202/767/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000691 про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою у кримінальному провадженні № 0000691, яке внесено до ЄРДР 08.12.2021 року за ч. 1 ст. 14, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Слідчим суддею було враховано, що на сьогодні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, оскільки підозрюваний може переховування від органу досудового розслідування, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого та свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, що підтверджується характером інкримінованого йому правопорушення (використання зброї та небезпечних пристроїв, здійснення пострілів у громадському місці), а також перебування на розгляді в суді щодо підозрюваного кримінального провадження, в якому він обвинувачується за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України.
Слідчий суддя суддя також встановив, що захисниками не надано документальних підтверджень, що ОСОБА_7 має реальний бойовий досвід або брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто ОСОБА_7 не є учасником бойових дій.
Окрім цього, слідчим суддею було враховано, що на теперішній час відсутні обставини, які унеможливлюють перебування підозрюваного під вартою у зв`язку зі станом здоров`я.

В апеляції:
- захисники просять ухвалу слідчого судді скасувати та змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Захисники посилаються на те, що клопотання про зміну запобіжного заходу обумовлено тим, що ОСОБА_7 є ветераном НПУ, виявив бажання допомагати українській армії та має заслуги перед державою.
Також вказують, що ОСОБА_7 підозрюється у готуванні до вчинення злочину, у якому фактично не має потерпілих та осіб, яким завдано тілесні ушкодження будь-якої тяжкості.
Окрім цього захисники вказують, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на Д обліку у сімейного лікаря, кардіолога, в той час, як в умовах перебування під вартою, стан здоров`я підозрюваного різко погіршився та щоденно ускладнюється.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 1 ст. 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч. 4 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
Згідно матеріалів справи слідує СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000691 від 08 грудня 2021 року, в якому 10 грудня 2021 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді від 11.12.2021 року, слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується зібранами доказами під час досудового розслідування, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованих йому злочинів.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів і за які передбачене покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а тому, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, оскільки підозрюваний може переховування від органу досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілого та свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, що підтверджується характером інкримінованого йому правопорушення (використання зброї та небезпечних пристроїв, здійснення пострілів у громадському місці), а також перебування на розгляді в суді щодо підозрюваного кримінального провадження, в якому він обвинувачується за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, про відмову в зміні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисників стосовно того, що ОСОБА_7 є ветераном НПУ, виявив бажання допомагати українській армії та має заслуги перед державою, то в даному випадку колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, який дійшов висновку про відсутність документальних підтверджень, що ОСОБА_7 має реальний бойовий досвід або брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто ОСОБА_7 не є учасником бойових дій.
Також слід звернути увагу на ч. 1 ст. 616 КПК України, відповідно до якої, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтям 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
З аналізу цієї статті можна зробити висновок, що оскільки ОСОБА_7 підозрюється в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, то останній позбавлений можливості звертатися із клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вказаної норми закону.
Посилання захисників на те, що ОСОБА_7 підозрюється у готуванні до вчинення злочину, у якому фактично не має потерпілих та осіб, яким завдано тілесні ушкодження будь-якої тяжкості, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.
Щодо зауваження захисників на незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , то слідчим суддею було зобов`язано Державну установу Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в особі її філії у Дніпропетровській та Донецькій областях (медична частина № 4) та Державну установу Дніпровська установа виконання покарань № 4 провести медичний огляд, а в разі необхідності - обстеження ОСОБА_7 з метою з`ясування можливості його перебування за станом здоров`я під вартою, а також можливості надання йому належної медичної допомоги в умовах тримання під вартою. Проте, на момент розгляду справи до апеляційного суду, відповідних даних і інформації, яка б свідчила про неможливість підозрюваного ОСОБА_7 за станом здоров`я перебувати в умовах тримання під вартою, не надано.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді за наведених мотивів в апеляції, не встановлено. Застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, підстав для його зміни на більш м`який, колегія суддів не вбачає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2022 року, про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні №0000691, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4