Справа № 910/398/19
Провадження № 1-в/991/2/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2022 року Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання представника потерпілого Дочірнього підприємства «Центргаз» Вікритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», адвоката ОСОБА_4 , про зміну порядку та способу виконання вироку Вищого антикорупційного суду від 06.08.2020,
ВСТАНОВИВ:
I.Історія провадження
1.1 Вироком Вищого антикорупційного суду від 06.08.2020 ОСОБА_5 засуджено за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією частини майна.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України судом ухвалено грошові кошти в сумі 8 600 000 грн, які знаходяться на банківських рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «Метіда» (далі ТОВ «Метіда») та є предметом злочинного посягання, повернути законному володільцю Дочірньому підприємству «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (далі ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз»).

1.2 Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 14.05.2021 апеляційну скаргу представника ТОВ «Метіда», адвоката ОСОБА_6 , в частині вирішення питання щодо повернення ТОВ «Метіда» грошових коштів, залишено без задоволення, а вирок Вищого антикорупційного суду від 06.08.2020 без змін.

1.3 Постановою від 27.10.2021 Верховний Суд залишив рішення попередніх інстанцій без мін.
1.4 Представник потерпілого ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз», адвокат ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про зміну способу та порядку виконання рішення суду в частині вирішення питання щодо повернення грошових коштів ТОВ «Метіда».
Доводи клопотання зводяться до неможливості виконання вироку суду, оскільки, приймаючи рішення про повернення грошових коштів їх законному володільцю, суд визначив добровільний спосіб його виконання, який не дозволяє приватному виконавцю реалізувати таке рішення примусовим шляхом.

Просить змінити спосіб та порядок виконання вироку Вищого антикорупційного суду від 06 серпня 2020 року у справі № 910/398/19 в частині, що стосується повернення грошових коштів в сумі 8 600 000 грн, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ Метіда () законному володільцю - ДП «ЦЕНТРГАЗ» ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (), шляхом приведення виконавчого листа, виданого Вищим антикорупційним судом 26 листопада 2021 у справі № 910/398/19, у відповідність до норм Закону України «Про виконавче провадження» зазначивши, що грошові кошти в сумі 8 600 000,00 грн належить стягнути з ТОВ «Метіда» () на користь - ДП «ЦЕНТРГАЗ» ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» ().

1.5 Представник ТОВ «Метіда», адвокат ОСОБА_6 , подала письмові заперечення, в яких вона просила у задоволенні клопотання відмовити. Свою позицію обґрунтовувала тим, що зміна способу і порядку виконання вироку шляхом стягнення грошових коштів з ТОВ «Метіда» призведе до зміни прийнятого судом рішення та до застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичної особи щодо якої не здійснювалось кримінальне провадження.

II.Позиції сторін судового провадження
2.1 Представник потерпілого ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз», адвокат ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання про зміну способу та порядку виконання рішення суду, без участі уповноваженого представника, пов`язуючи неможливість прибуття із оголошенням воєнного стану на території України. У заяві зауважив, що у попередньому судовому засіданні ним було висловлено позицію та наведено доводи щодо необхідності задоволення поданого ним клопотання.

2.2 Представник ТОВ «Метіда», адвокат ОСОБА_6 подала заяву про розгляд клопотання потерпілого ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» про зміну способу та порядку виконання рішення суду без її участі.

2.3 Прокурор та засуджений ОСОБА_5 не прибули у судове засідання з розгляду клопотання про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Як підтверджується матеріалами кримінального провадження, прокурор був належним чином повідомлений про призначені судові засідання.

Згідно з повідомленням Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві НП України № 4818/125/55-2021 від 27.05.2021 щодо ОСОБА_5 заведено оперативно-розшукову справу за № 09-4818 від 26.04.2021, в якій проводяться оперативно-розшукові заходи, проте на даний час місцезнаходження розшукуваного не встановлено (т. 18, а.с. 173).

Абзац 2 ч. 5 ст. 539 КПК України встановлює, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи, що клопотання про зміну способу та порядку виконання рішення суду безпосередньо стосуються прав та обов`язків потерпілого ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» та ТОВ «Метіда», представники яких висловили свої позиції, суд вважає за можливе розглянути клопотання за такого складу осіб.

ІІІ. Мотиви та обґрунтування суду
3.1 Заслухавши думку учасників судового засідання та проаналізувавши доводи клопотання, колегія суддів дійшла до таких висновків.

За правилами п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Щоб визначити, чи можливо змінити спосіб та порядок виконання вироку в частині повернення грошових коштів, необхідно визначити їх правову природу та правове регулювання, яке має до нього застосовуватися.

3.2 Правова природа грошових коштів, які були предметом розгляду в цьому кримінальному провадженні
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд встановив та зазначив у вироку від 06.08.2020, що у результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 (розтрати) ТОВ «Метіда» погасило свої боргові зобов`язання перед ДП «Центргаз» за договором № 1-ПСГ/16 від 04.01.2016 на суму 12 840 000 грн, та не взявши на себе жодних зобов`язань перед ДП «Центргаз», фактично звернуло в свою власність грошові кошти останнього в розмірі 8 600 000 грн, які 30.06.2017 пройшли транзитом через рахунок ТОВ «Нафтогазгруп «Деметра».

Такими діями ДП «Центргаз» було завдано шкоду у розмірі 8 600 000 грн, яка полягала у вибутті з його власності цих коштів та, відповідно, непоставленні природного газу на цю суму.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.08.2019 накладено арешт на грошові кошти в сумі 8 600 000 грн шляхом заборони видаткових операцій, окрім виплат по заробітній платі, податків і зборів, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Метіда» () оскільки вони відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України (т. 2, а.с. 80-83).

Під час судового розгляду судом установлено, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Метіда» (), у розмірі 8 600 000 грн були неправомірно набуті, є предметом злочинного посягання та належать ДП «Центргаз» ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», а тому мають бути повернуті законному володільцю.

Вирок суду в цій частині піддавався перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, за наслідком чого рішення суду про повернення вказаних грошових коштів було залишене без змін (т. 16, 204-214; т. 18, а.с. 71-85).

Ч.1 ст. 98 КПК України встановлює, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як було встановлено судом, оскільки грошові кошти були предметом злочинного посягання та отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, до них застосовується правове регулювання як до речового доказу.

3.3. Правове регулювання яке має застосовуватися до речового доказу, доля якого була вирішена на підставі вироку суду
Ч. 9 ст. 100 КПК України встановлює, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

При вирішенні долі речового доказу, грошових коштів які, зберігалися на рахунках ТОВ «Метіда» суд посилався на п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

26.11.2021 Вищим антикорупційним судом на виконання вироку суду в частині повернення зазначених грошових коштів видано виконавчий лист № 910/398/19 (т. 19, а.с. 69).

03.12.2021 ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» в особі його директора ОСОБА_7 звернулось до ТОВ «Метіда» з листом-вимогою № 1332, в якому просило здійснити перерахунок належних йому коштів в сумі 8 600 000 грн протягом трьох банківських днів з моменту отримання цього листа на розрахунковий рахунок ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» (т. 19, а.с. 80-81).

Оскільки, у визначений в листі термін, так і після його закінчення, ТОВ «Метіда» не повернула належні ДП, «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» грошові кошти та не виконала вирок суду добровільно, ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» скерувало виконавчий лист № 910/398/19 від 26.11.2021 на виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва ОСОБА_8 .

Однак, згідно з повідомленням приватного виконавця ОСОБА_8 від 21.01.2021 виконати наявний виконавчий документ не видалося за можливе, оскільки виконавчий лист не містить заходів примусового характеру, що унеможливлює застосування до цих правовідносин примусової процедури приведення рішення суду до виконання, тому виконавчий лист був повернутий без прийняття до виконання (т. 19, а.с. 82-83).

Колегія суддів, приймаючи рішення про повернення речового доказу (грошових коштів) його законному володільцю, виходила з презумпції добросовісності утримувача, законодавчого встановленого обов`язку збереження речового доказу та його повернення на першу вимогу з огляду на те, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України (ст. 533 КПК України). Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд.

Рішення суду може бути виконане двома способами: (1) у добровільному порядку, який передбачає самостійне зверненні стягувача до боржника з вимогою повернути належне йому майно, та (2) примусовому, за якого необхідно отримати в суді виконавчий лист та звернутися з цим виконавчим документом і відповідною заявою до органу державної виконавчої служби.

П.1. ч.1. ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

В силу п.5. ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист обов`язково має містити резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Стаття 10 ЗУ «Про виконавче провадження» до заходів примусового виконання рішення відносить: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавчий лист, виданий Вищим антикорупційним судом, відповідає вимогам, встановленим в ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», має чітке майнове формулювання, в логічній структурі: хто, кому, і скільки грошових коштів має перерахувати.

Український тлумачний словник дає визначення поняттю «стягнення - відшкодування витрат, компенсація витрат чи втрат, відновлення витрачених чинників в натуральній або грошовій формі особі, яка зазнала збитків чи витрат».

З огляду на вище вказане, твердження приватного виконавця, що виконавчий лист не містить заходів примусового виконання рішення суду, не ґрунтується на вимогах закону, а має ознаки правового пуризму, оскільки за своєю природою та суттю поняття «грошові кошти повернути законному володільцю» та «звернення стягнення на кошти» є ідентичними.

За змістом ч. 2 ст.370 КПК України законним є судове рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Ця норма покладає на суд обов`язок, під час формулювання змісту рішення, керуватися стилістикою, яка притаманна нормам кримінального процесуального закону, а не Закону України «Про виконавче провадження». Як уже зазначалося вище, п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України оперує поняттям «повертається власнику (законному володільцю)», яке і застосував суд у своєму рішенні, а форма відповідної реалізації цієї норми лежить в площині дискреційних повноважень виконавця, зокрема і шляхом примусового стягнення.

Щодо рекомендації приватного виконавця змінити спосіб і порядок виконання рішення, на виконання якої заявник звернувся з відповідним клопотанням, то суд зауважує, що це можливо лише у разі існування об`єктивних причин для неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Однак такі причини наразі встановити неможливо, оскільки виконання не розпочалося.

Водночас, варто зазначити, що заходи примусового виконання рішення в розумінні ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» та заходи кримінально-правового характеру, перелік яких передбачений у ст. 96-6 КК України, є різними правовими інститутами. Перший спрямований на забезпечення виконання рішення суду, другий фактично є формою реалізації кримінальної відповідальності. Крім того, суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що заходи кримінально-правового характеру до ТОВ «Метіда» у цьому кримінальному провадженні не застосовувались. Таким чином, з огляду на те, що предметом розгляду наразі є питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, заперечення адвоката ОСОБА_6 слід визнати безпідставними.
Отже, дотримуючись принципів законності, обов`язковості судового рішення та правової визначеності, суд дійшов висновку, що оскільки раніше визначений порядок і спосіб виконання вироку за своїм змістом відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», клопотання представника потерпілого, адвоката ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 376, 380, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання представника потерпілого Дочірнього підприємства «Центргаз» Вікритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз», адвоката ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через Вищий антикорупційний суд протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3