УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Калуш, Івано-Франківської обл., неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000645 від 24.02.2021, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання, яке обґрунтовано тим, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000645 від 24.02.2021, за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 187 КК України.
За обставин викладених у клопотанні, 22.09.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України.
Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри на даний час підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом заяви ОСОБА_7 ; допитом потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілого, а саме: ОСОБА_7 ; протоколами обшуків від 22.09.2021; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та іншими матеріалами досудового розслідування в сукупності.

Як зазначає в клопотанні слідчий, ОСОБА_4 підозрюється у вимаганні передачі чужого майна з обмеженням прав та свобод потерпілого (вимагання), вчинене, повторно, організованою групою, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та незаконному позбавлення волі людини, з корисливих мотивів, у складі організованої групи, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому може переховатися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень. Крім того, просила врахувати, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та має постійне місце проживання.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та заперечував щодо задоволення клопотання.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.
У судовому засіданні встановлено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000645 від 24.02.2021, за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 187 КК України.
За обставин викладених у клопотанні, 22.09.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України)
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями глави 4 КПК України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про застосування до особи запобіжних заходів, оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984 року, DR 37, не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).
Разом з цим, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.
У свою чергу, прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається тримання особи під вартою.
До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).
Ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також із врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи (Panchenko v. Russia, § 106).
Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться її переслідування (Becciev v. Moldova, § 58).
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити підозрюваного під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема минулому та особі підозрюваного.
Вищезазначені підстави враховані в національному законодавстві.
Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
За результатами досліджених та оцінених документів, які долучені до клопотання та наданих у судовому засіданні, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України. У судовому засіданні також встановлено, що на даний час наявні певні ризики, передбачені ст.177КПК України, про які вказано у клопотанні та доведені прокурором, зокрема ризик того, що підозрюваний може переховатися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків. Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.
Обираючи підозрюваному запобіжний захід, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, зокрема, те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання.
Таким чином, враховуючи, що органом досудового розслідування на даний час доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги недоведеність прокурором неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, а також виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого статтею 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та кримінальним процесуальним законом України в контексті зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України обов`язків, який в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та передбачить запобігання передбачених статтею 177 КПК України ризиків.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (за їх наявності);
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 визначити до 19 листопада 2021 року включно.
Виконання ухвали покласти на орган внутрішніх справ за місцем проживання ОСОБА_4 . Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисниками протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1