ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №:11-кп/818/3070/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого та прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова від 06 08 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні доньку 2018 року народження, раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України з призначенням покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати за проведення судової вибухо-технічної експертизи № 4/258СЕ-19 від 14 11 2019 року у розмірі 1099,07 та судово-криміналістичної експертизи холодної зброї № 11/474СЕ-19 від 22 11 2019 року у розмірі 628,04 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що в середині липня 2018 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , знаходячись неподалік від Журавлівського водосховища в м. Харкові, знайшов металевий предмет, виготовлений за типом мисливських ножів, який залишив собі та діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій в сфері незаконного поводження зі зброєю, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, маючи умисел, спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, в подальшому умисно незаконно, без наданого законом дозволу носив із собою для особистого користування вказаний металевий ніж, який відноситься до клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом, при цьому усвідомлюючи, що в нього відсутній передбачений законом дозвіл на носіння холодної зброї.
Злочинна діяльність ОСОБА_7 була припинена співробітниками правоохоронних органів, які 30 10 2019 року в період з 22-30 до 23-20 години, в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , виявили та вилучили у нього вищевказаний металевий предмет, виготовлений за типом мисливських ножів, який ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою подальшого особистого користування, незаконно носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
Згідно з висновком судової експертизи холодної зброї №11/474СЕ-19 від 22 11 2019 року вищевказаний вилучений у ОСОБА_7 30 10 2019 року металевий предмет - виготовлений за типом мисливських ножів та відноситься до клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом та не є заготовкою до холодної зброї.
Носіння ОСОБА_7 вказаного ножа без додержання вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин, зброї та вибухових матеріалів», затверджених наказом МВС України від 21 08 1998 №662, є незаконним.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на численні порушення при складанні протоколу огляду місця події від 30 10 2019 року у зв`язку з чим, вважає, що його слід визнати недопустимим доказом.

Крім того, оскільки висновок експерта № 11/475СЕ-19 від 22 11 2019 року є похідним від протоколу огляду місця події, його також слід визнати недопустимим доказом.

З огляду на викладене, вважає, що судом першої інстанції не приділено належної уваги вказаним порушенням, а в основу обвинувального вироку було покладено докази, зібрані органами досудового розслідування з порушенням кримінального процесуального закону (а.с. 177-180).

На вищевказаний вирок була також подана апеляційна скарга прокурора, від якої останній в подальшому відмовився, надавши до апеляційного суду відповідну заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор просила залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, наголошуючи на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, поза розумним сумнівом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні під час ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не визнав, та пояснив, що 30 10 2019 року він взяв тубус від РПГ вдома та разом з ОСОБА_9 пішов до річки на вул. Барабашова в м. Харкові. На дорозі побачили, що відбулась ДТП і вони підійшли до автобусу, стали стукати у двері, щоб запитати, чим допомогти. Однак, до нього підійшов поліцейський, який повалив його на землю, направив пістолет, вдягнув кайданки, після чого йому стало погано. Поліцейські діставали все з кишень, не представились, не пред`явили службові посвідчення, тубус з РПГ висів в нього за спиною. У нього вилучили особистий пістолет, що був також при ньому, на який є дозвіл. Через 1 годину приїхав слідчий. Слідчий представився, на поставлені питання слідчого він відповідав «на автоматі». Лежав на землі, було холодно, поліцейські вимагали, щоб він написав дозвіл на обшук квартири. Обшук квартири робили, працівники поліції запитували про криптовалюту, топтались по дитячим речам. Зазначив, що має захоплення колекціонування зброї, йому дарували ножі. Вилучений ніж йому подарував товариш ОСОБА_10 , якого він знає протягом 10 років, на день народження в 2012-2013 році, з доказами того, що він не є холодною зброєю. Після проведення обшуку не може знайти документи на нього. При цьому слідчий йому сказав повідомити, що ніж знайшов. Ніж зберігав вдома, на полиці, його знайомий ОСОБА_11 бачив документи на ніж. Вилучений тубус він привіз з АТО, був добровольцем, на згадку. Ніж використовував для подрібнення їжі, носив у внутрішньому кармані, замотаний в газету. При собі дозвіл не носив, ОСОБА_11 замовляв ніж через інтернет. 11 листопада 2019 року він звернуся в прокуратуру щодо протиправних дій працівників поліції, за результатами чого 16 01 2020 року отримав лист-відписку. В поліцію боявся звертатись.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення, а призначаючи покарання за його вчинення, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Висновки суду, зокрема ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який хоча і зазначив, що ніж у його карман поклади поліцейські, проте, разом з цим по суті, не заперечував того факту, що він дійсно, носив вказаний ніж у внутрішньому кармані, замотаний в газету. Його вказівка про те, що вказаний ніж йому подарував товариш ОСОБА_9 , спростовує його ж твердження про те, що ніж йому поклали поліцейські.

Доводи ж апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України у зв`язку з відсутністю доказів щодо його винуватості, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив суду, що є другом ОСОБА_7 . В минулому році вони з ОСОБА_12 пішли на озеро, побачили ДТП, спитали про допомогу. Далі, приїхали поліцейські з пістолетами та поставили ОСОБА_12 на коліна, наділи кайданки, що відбувалось з ОСОБА_12 він не бачив, так як стояв спиною. В нього після огляду все було в порядку, він сам все викладав та він приблизно о 22-00 години поїхав додому. У ОСОБА_13 був тубус РПГ, в якому той носив пиво на плечі, в нього був рюкзак. Вони пили в цей день вдома, він не розумів, що відбувається. У ОСОБА_14 поліцейські запитували, що в нього є, відстань між ними була приблизно 5 метрів. В судовому засіданні зазначив, що бачив тубус, решту не бачив, потім поїхав додому;
- показами свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що працює оперуповноваженим УПП і 30 10 2019 року він віз напарника додому по вул. Барабашова в м. Харкові. Побачили чоловіка, на спині якого був предмет, схожий на РПГ, поруч з ним був товариш. Підійшовши помітили, що від них був різкий запах алкоголю. На питання чоловік відповів, що вказаний предмет-РПГ, також повідомив, що є ще заборонене. Коли той розкрив куртку, вони побачили ще рукоятку від ножа та рукоятку від пістолету, після чого викликали підкріплення та слідчо оперативну групу. Хто застосував кайданки до ОСОБА_16 не пам`ятає, були він та його напарник, на той час було прийнято рішення, що є загроза п`яний чоловік та з предметами РПГ, ніж, пістолет. Причина-особа тримала предмет, схожий на зброю. В автомобілі, на якому він їхав перебували діти. Вказав, що вони не бачили, які предмети ще вилучались, вилучала слідчо-оперативна група. Ці предмети були викладені на землю і там проводився їх огляд місця події труба, пістолет чорний, ніж замотаний в щось біле, ключі, цигарки. Хто запрошував понятих не знає, можливо другий екіпаж. Обшук не проводився, а проводився поверхневий огляд без вивертання карманів. Куртка була розкрита і всі предмети виглядували, їх можна було побачити. Товаришу ОСОБА_16 також провели поверхневу перевірку, в нього був коньяк та чіпси, після чого той викликав таксі та поїхав;
- показами свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що є співробітником УПП в м. Харкові. В жовтні 2019 року побачив картину, що чоловік стояв на проїжджій частині та стукав по автобусу. Далі, побачив, що у цього чоловіка на спині предмет, схожий на РПГ, думали, що бойова зброя, після чого зупинили його. Застосували кайданки на підставі ст. 45 ЗУ «Про патрульну поліцію», заходи фізичного впливу не застосовували.
Коли обвинувачений розстебнув куртку на м було видно в кармані куртки, що була розстібнута зліва предмет, схожий на зброю і ніж, вони його не доставали, викликали підкріплення та слідчо - оперативну групу, він викликав 102. Про походження зброї ОСОБА_16 нічого не пояснював, що не його не казав. По приїзду слідчо-оперативна група в присутності понятих оглянула місце події, тобто предмети які вже лежали на землі та були вилучені речі: предмет схожий на пістолет чорного кольору, ніж з коричневою рукояткою довжиною приблизно 15 см. та тубус РПГ. Він побачив, що що в кармані ОСОБА_16 ніж та пістолет, з цього приводу писав рапорт. ОСОБА_16 також казав всім, що в нього вдома також є аналогічні предмети. В квартиру ОСОБА_16 не їздив;
- показами свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що працює майстром колії трамвайних шляхів. В 2019 році, до карантину він їхав по вул. Героїв Праці в м. Харкові, коли його зупинили працівники поліції та його з напарником попрохали побути понятим при проведенні огляду місця події. Надворі стояв ОСОБА_16 в кайданках, біля нього лежали вже на землі якісь предмети - тубус, ніж, пістолет. ОСОБА_16 казав, що труба (тубус) пустий, патрони холості. Насильницьких дій відносно ОСОБА_16 не бачив, тільки кайданки, які послабляли за його заявою. Більше в нього нічого не вилучали. Не бачив, щоб його обшукували. Ніж описати не може, бачив лезо. Далі, прихали експерти, які упакували ніж, він розписався на бірці.
Будь-які підстави вважати, що показання свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються: рапортом інспектора Київського ВП ГУНП в Харківській області від 30 10 2019 року; протоколом огляду місця події від 30 10 2019 року; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 30 10 2019 року; висновком судової вибухово-технічної експертизи №4/258СЕ-19 від 14 11 2019 року; висновком судової експертизи холодної зброї №11/475СЕ-19 від 22 11 2019 року; висновком судово-психіатричної експертизи №811 від 24 12 2019 року.

Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, колегія суддів не вбачає.

В своїй апеляційній скарзі захисник посилаючись на практику Верховного Суду вказує на безпідставність проведення такої слідчої дії, як огляд місця події, оскільки підставою для її здійснення має бути інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі, без наявності якої проведення огляду місця події не допускається.

До того ж зазначає, що на його думку 30 10 2019 року проведений слідчим огляд місця події був фактично обшуком, затриманої особи, протокол про затримання якої в матеріалах справи відсутній.

Проте, колегія суддів вважає ці доводи таким, що суперечать положенням частини 3 статті 214 КПК України та вважає їх неспроможними.

Так, частиною 1 статті 214 КПК України регламентовано, що слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування.

Положеннями частини 3 статті 214 КПК України, визначено, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначена норма насамперед направлена на максимально оперативну фіксацію вчиненого кримінального правопорушення, винайдення тих чи інших слідів його вчинення, їх фіксування, тощо.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 30 10 2019 року працівниками поліції були виявлення та викриті злочинні дії ОСОБА_7 , результатом чого і стало проведення огляду місця події. Внесення ж відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань було здійснено наступного дня після завершення огляду місця події та не пізніше 24 годин після виявлення злочину (а.с. 13).

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів слідує практиці, яка висловлена, зокрема, в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 лютого 2018 року № 51-230 км 18, де наголошено, що огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.

Так, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для проведення огляду місця події стало виявлення працівниками поліції злочинних дій ОСОБА_7 , повідомлення про це слідчого, подальший виїзд оперативно слідчої групи по прибуттю якої була оглянута місцевість де на землі вже лежали предмети які оглянули поняті і ці ж предмети в подальшому були вилучені.

Місце виявлення предмету кримінального правопорушення завжди вважається місцем події. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою припинення та з`ясування подій кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів не потребувала попереднього дозволу суду, так як відбувалась після повідомлення патрульними поліцейськими про наявність на місцевості предметів, один з яких в подальшому виявився холодною зброєю.

З викладеного вбачається хибність висновку захисника обвинуваченого про те, що 30 10 2019 року було проведено не огляд місця події, а обшук ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку що оскільки протокол огляду місця події від 30 10 2019 року є належними, допустимим, достовірним доказом, то відсутні правові підстави для визнання недопустимими всіх інших доказів по справі, як про це просив апелянт, а саме висновку експерта № 11/475СЕ-19 від 22 11 2019 року.

Твердження ж захисника щодо проведення огляду місця події без участі понятих також не знайшли свого підтвердження, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, проведення вказаної слідчої дії відбувалося за участі понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, а тому згідно положень ч.1 ст.86 КПК України, є допустимими доказами.

Крім того, колегія суддів констатує, що усі вказані апелянтом докази, які на його думку слід визнати недопустимими, були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції, у результаті чого не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст. 84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих апеляційних доводів, які б свідчили про протилежне та про істотне порушення вимог КПК України, захисник не вказав.

У даному випадку колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на зазначене та приймаючи до уваги, що решта доводів апеляційної скарги є похідними від проаналізованих вище, а також є явно такими, що не можуть свідчити про незаконність судового рішення, колегія суддів не дає таким доводам окремої оцінки.

З огляду на викладене, вимога апелянта про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності його винуватості і вичерпанням можливості їх отримання не має правого підґрунтя у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 06 08 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4