Справа № 439/247/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/87/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, кримінальне провадження № 0000704 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, засудженого Бродівським районним судом Львівської області 09 грудня 2011 року за ч. 3 ст. 296 КК України до позбавлення волі на 2 роки; засудженого Дубенським міськрайонним судом Рівненської області 25 вересня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

встановила:

вироком Бродівського районного суду Львівської області від 16.12.2020 ОСОБА_7 визнано винуватим в учиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 1 місяць.
Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд стосовно ОСОБА_7 . Вважає вирок незаконним через неповноту та однобічність судового розгляду.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 не мав наміру ухилятися від адміністративного нагляду, про що він повідомляв і в суді першої інстанції. Він мав намір підшукати собі тимчасовий заробіток по селах Бродівського району, оскільки коштів на проживання не вистачало, а тому залишив місце свого проживання.

Апелянт вважає, що стороною обвинувачення не було надано безсумнівних доказів того, що ОСОБА_7 порушив правила адміністративного нагляду.

Апелянт покликається, що обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за ст. 395 КК України є умисел особи на порушення правил адміністративного нагляду, але ніхто не уточняв та не перевіряв які були підстави у ОСОБА_7 залишити місце свого проживання, зважаючи на те, що умислу в нього в цьому не було.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_7 подав позовну заяву про визнання батьківства щодо малолітньої дитини і, що на його утриманні перебуває цивільна дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

З врахуванням зазначеного вище, апелянт просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд.

Судом першої інстанції встановлено, щоОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за корисливі злочини, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, знову скоїв кримінальне правопорушення.

03 червня 2014 року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_7 було встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік з наступними обмеженнями: а) заборонити виходити з будинку з 22:00 години по 06:00 годину; б) заборонити перебувати в місцях підприємств торгівлі і громадського харчування, де продаються на розлив спиртні напої; в) заборонити виїзд в особистих справах за межі району без дозволу ОВС; г) періодично реєструватись в райвідділі міліції, у разі виїзду з дозволу міліції в інший населений пункт та перебування там більше доби, зареєструватись у місцевому ОВС. 10 червня 2014 року ОСОБА_7 оголошено цю ухвалу суду про встановлення адміністративного нагляду. Окрім цього, його було зобов`язано прибути до Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області не пізніше 13 червня 2014 року для постановки на облік.

13 червня 2014 року ОСОБА_7 до Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області не прибув. В подальшому, продовжуючи ухилення від адміністративного нагляду, 05 вересня 2014 року о 23:15 годині, 19 вересня 2014 року о 23:00 годині, 25 вересня 2014 року о 05:40 годині ОСОБА_7 був відсутній за місцем проживання, тобто умисно, самовільно, без поважних на те причин і без повідомлення працівників міліції, що здійснюють нагляд, з метою ухилення від адміністративного нагляду, залишив визначене місце проживання: с. Клекотів, Бродівського району, Львівської області, чим порушив встановлені відносно нього Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03 червня 2014 року правила та обмеження адміністративного нагляду.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 395 КК України передбачено відповідальність за самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місця позбавлення волі.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, передбаченого ст. 395 КК України, вчинено за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Твердження апелянта, що судом першої інстанції не було з`ясовано вимоги передбачені ст. 395 КК України, зокрема щодо умислу в скоєнні злочину не відповідають фактичним обставинам та не беруться до уваги колегією суддів, адже судом першої інстанції було всесторонньо, об`єктивно досліджено та перевірено зібрані по справі докази, яким дано оцінку у вироку.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_7 мав намір знайти роботу у Бродівському районі, Львівської області нічим не підтверджується і роботу шукають в денну пору часу, а обмеження по пересуванню в обвинуваченого стосувалося нічної пори доби з 22:00 год. до 06:00 год. Намір оформити батьківство над малолітньою дитиною до відбування покарання за вчинений злочин немає жодного відношення.

Крім того, ОСОБА_7 оголошували в розшук ухвалами Бродівського районного суду Львівської області від 20.09.2016 (а.с.59), від 11.01.2017 року (а.с. 73-74) через його неявку в суд. Розгляд справи було відновлено 31.07.2019 та визначено застосувати до ОСОБА_7 привід в суд (а.с.81, 84). У подальшому 27.08.2019 ОСОБА_7 знову був оголошений у розшук (а.с.91) і лише 10.10.2019 року суд першої інстанції за участі ОСОБА_7 та його захисника зміг продовжити розгляд кримінального провадження (а.с.104).

Твердження апелянта про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не мав наміру ухилятись від адміністративного нагляду не беруться апеляційним судом до уваги. Оскільки обвинувачений у судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердив, що він знав про встановлення щодо нього адміністративного нагляду, але вважав, що йому необхідно щось міняти у житті, тому не ставши на облік, виїхав на заробітки до м. Києва.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції,

Головуючий:

Судді: