Справа № 761/7701/17
Провадження № 1-кп/761/291/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м.Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0001226 від 02 лютого 2017 року,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, має неповнолітню дитину,2019 року народження, працюючої в ТОВ «Ашан» кухарем, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої ,

-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неповнолітньою , 01 лютого 2017 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , помітила в руках у ОСОБА_6 мобільний телефон «XIOMI REDMI 3S GOLD». В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння вказаним мобільним телефоном , для чого вона розробила злочинний план, який полягав у тому, що під приводом здійснення дзвінка ОСОБА_3 візьме мобільний телефон у ОСОБА_6 , який в подальшому не поверне.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 під приводом здійснення дзвінка батькам попрохала у ОСОБА_6 мобільний телефон, який остання, будучи введеною в оману, добровільно надала ОСОБА_3 .

В подальшому ОСОБА_3 , утримуючи при собі мобільний телефон, вийшла з приміщення квартири, мотивуючи це тим, що не хоче заважати присутнім своєю розмовою та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 3222 гривень 00 копійок.

Вказані дії неповнолітньої ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України , як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Під час судового розгляду, 01 грудня 2021 року, обвинувачена ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку,передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст. 106 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності , та закриття кримінального провадження №0001226 від 02 лютого 2017 року щодо неї.

З урахуванням невизнання обвинуваченою своєї вини, відповідно до ст. 285 КПК України, ОСОБА_3 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що ОСОБА_3 надала свою згоду саме на розгляд її клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст.106 КК України, підтвердивши, що їй зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.
Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 , просив його задовольнити та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст. 106 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0001226 щодо неї закрити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст. 106 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття вказаного кримінального провадження .

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши ОСОБА_3 наслідки задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
Згідно ч.1 ст. 106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до ст. 49 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України, щодо осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, встановлюються такі строки давності : два роки - у разі вчинення кримінального проступку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Тобто суд, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст.106 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України, суд першої інстанції своєю ухвалою, а не вироком, закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, в тому числі у разі встановлення підстав, передбачених ст.ст. 106, 49 КК України.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке згідно ст.12 КК України, являється кримінальним проступком, вчиненого у віці до вісімнадцяти років.
Вказане кримінальний проступок , згідно висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, вчинено 01 лютого 2017 року.
Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, положень ч. 2 ст. 12, п.1 ч. 2 ст. 106 КК України, станом на 01 грудня 2021 року сплинув строк - 2 роки з дня вчинення кримінального проступку та закінчились визначені п.1 ч.2 ст. 106 КК України строки давності.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду.
Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.1 та ч.2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Таким чином, підставою звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених п.1 ч.2 ст.106 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у справі наявні умови, які є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі п.1 ч.2 ст. 106 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності .

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання обвинуваченим вини є правом, а не його обов`язком, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.ст. 49, 106 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, чинним законодавством не передбачено.
Відповідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_3 надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст. 106 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.
За таких обставин клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі п.1 ч.2 ст. 106 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності підлягає задоволенню,а кримінальне провадження №0001226 від 02 лютого 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України - закриттю.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 44,49, п.1 ч.2 ст. 106 КК України,п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст.285, 286, 350, 372 КПК України,суд
УХВАЛИВ :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.106, ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001226 від 02 лютого 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України закрити.

Речові докази: мобільний телефон марки «XIOMI REDMI 3S GOLD» VEID: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , золотистого кольору, який зберігається у ОСОБА_7 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1