Провадження № 1-кс/643/5151/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого Харківського РУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0002417 від 07.10.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.321, ч.2 ст.307 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрово Солонихі, Миколаївського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0002417 від 07.10.2021 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст.321, ч.2 ст.307 КК України, про що йому повідомлено підозру 22.11.2021.

Ухвалою слідчого судді від 08.10.2021 стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.12.2021.

24.11.2021 постановою керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова продовжено строк проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню до трьох місяців, тобто до 08 січня 2022 року.

Слідчий за погодженням із прокурором 25.11.2021 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування з визначенням застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На судовому засіданні прокурор просила слідчого суддю, з урахуванням того, що обставини, які служили підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , та приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, вчинений ним злочин є особливо тяжкими, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор вказувала на те, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин, за який законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому є підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки у підозрюваного ОСОБА_6 продовжують існувати, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, спроби:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, постійної роботи, що свідчить про відсутність законних джерел отримання доходів, підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, тобто відноситься до категорії тяжкого злочину;

- незаконно впливати на свідків чи інших учасників процесу, а також може чинити тиск на ряд свідків та іншим чином спонукати їх до відмови від показань або їх зміни по даному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, законного джерела доходу не має, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність, пов`язана зі збутом наркотичних засобів.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду чи впливу на свідків. Наявні ризики є дійсним і триваючими, та виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, крім того, даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків, не виявлено.

Підозрюваний ОСОБА_6 щодо пред`явленої підозри, зазначив, що підозра обґрунтована, вину визнав, проти задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив відмовити та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вказав, що ризики необґрунтовані, при цьому, зазначив, що його підзахисний вину визнав, співпрацює зі слідством, самостійно показав місця закладення наркотичних та психотропних речовин, він не є особою, яка може впливати на прокурора, експерта, свідків, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та мешкання, наразі жодних слідчих дій же не проводиться, лише чекають на результати призначених експертиз, вважає, що прокурором не доведені ризики, на які він посилається, тому просить застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт, який прирівнюється до тримання під вартою.

Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження приходить до наступних висновків.
Клопотання слідчого відповідає вимогам, визначеним у ст. 199 КПК України, зокрема - містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу ризики не зменшились; містить виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування або суду;
- незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_6 , повністю підтверджується зібраними, відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України, у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом затримання у порядку ст. 208 КК України; протоколами слідчих експериментів від 07.10.2021; протоколом огляду місця події від 07.10.2021; речовими доказами; протоколом огляду предмету від 11.10.2021; висновком судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6. «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/121-21/23094-НЗПРАП від 09.11.2021; висновком судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6. «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/121-21/22590-НЗПРАП від 09.10.2021; висновком судової молекулярно генетичної експертизи №СЕ-19/121-21/22927-БД від 03.11.2021; висновком судової молекулярно генетичної експертизи №СЕ-19/121-21/22936-БД від 04.11.2021; висновком судової молекулярно генетичної експертизи №СЕ-19/121-21/22916-БД від 05.11.2021; інформацією вилученої під час тимчасового доступу до КБ «Приват Банк»; відеозаписом отриманим з УПП в Харківській області; протоколом проведення НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем.

З метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку слідчих процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а саме, серед іншого, отримати висновки 2 молекулярно-генетичних експертиз та 2-х судових експертиз дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6. «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», які перебувають у роботі у експертній установі, скласти обвинувальний акт та реєстр і вручити їх підозрюваному та захиснику, а також ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування.
Вказані процесуальні дії не були завершені раніше у зв`язку із тривалістю проведення вищевказаних експертиз, а також у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, яка полягає у необхідності виконання значного обсягу слідчих та процесуальних дій.
В матеріалах справи наявні докази продовження у встановленому законом порядку строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до 08.01.2022.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Так, у відповідності до положень ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування у випадку, передбаченому цим кодексом.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, враховуючи наявні відомості про особу підозрюваного, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не буде переховуватися від органу досудового слідства та суду, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого такий підозрюється, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час розгляду справи, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_6 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 184, 185, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого - задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 44 дні, тобто до 08 січня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: «_____»_____________2021 року _________________________________