№ 204/2190/17
№ 1-кп/204/25/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003337 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
-12.05.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч.2, 69, 75, 76 КК України, до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
-18.12.2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі; ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22.03.2018 року, вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська змінено, виключено ч.4 ст.70 КК України, вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2017 року виконувати самостійно;
-13.06.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.11.2018 року застосовано ч.5 ст.72 КК України, в іншій частині вирок залишено без змін;
-30.01.2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 18.06.2021 року по відбуттю строку покарання;
проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2 КК України;

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи неповнолітнім, 19.12.2016 року приблизно о 17 годині 25 хвилин, перебуваючи у приміщенні швейної майстерні ПП «Шульга», яка розташована за адресою: вул. Робоча, 164-а у м. Дніпро, побачив на столі планшет «Asus HSPA + Eee Pad Transformer» належний ОСОБА_7 , та у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі столу таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме планшет «Asus HSPA + Eee Pad Transformer», вартістю 2 750 гривень. Після чого, разом з майном покинув приміщення швейної майстерні та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 2 750 гривень.
Умисні дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Після того, неповнолітній ОСОБА_5 , 31.01.2017 року о 19 годині 05 хвилин, перебуваючи у приміщенні диспетчерського пункту № 10, який розташований за адресою: вул. Володимира Антоновича, 70-б в м. Дніпро, побачив на столі мобільний телефон Huawei TIT-U02 imei 1: НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , золотистого кольору, належний ОСОБА_8 , та у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі столу таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон Huawei TIT-U02 imei 1: НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , золотистого кольору, вартістю 3 849 гривень 22 копійки. Після чого, разом з майном покинув приміщення диспетчерського пункту та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 3 849 гривень 22 копійки.
Умисні дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 своєї провини не визнав, в ході судового розгляду відмовився надавати суду пояснення на підставі ст.63 Конституції України.
Незважаючи на відмову обвинуваченого від надання пояснень у суді, провина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 19.12.2016 року, вона перебувала на своєму робочому місці у швейній майстерні ПП «Шульга», яка розташована за адресою: вул. Робоча, 164-а у м. Дніпро, разом з нею у майстерні перебувала її подруга на ім`я ОСОБА_10 . Приблизно о 17 годині 25 хвилин, вона вийшла з холу та попрямувала до іншої кімнати, в цей час до майстерні зайшла жінка та двоє хлопців. Коли вона відволіклась, хлопці швидко вийшли з майстерні. Їхня поведінка здалась їм дивною. У подальшому, передивившись відео з камер відеоспостереження, вона встановила, що один з хлопців пройшов до іншого приміщення у майстерні, яке обладнано дверима, звідки зі столу викрав належний їй планшет «Asus HSPA + Eee Pad Transformer». Після чого, вказані хлопці разом покинули приміщення майстерні.
Потерпіла ОСОБА_7 добровільно надала слідчому фотокартки зроблені з відеозапису з камер відеоспостереження, розташованих у приміщені швейної майстерні.
Відповідно до протоколу огляду місця події приміщення швейної майстерні ПП «Шульга», яка розташована за адресою: вул. Робоча, 164-а у м. Дніпро, встановлено, що вхід до майстерні здійснюється через двері обладнані домофоном, у холі розташовані робочі місця працівників, через хол можливо потрапити до інших кімнат майстерні, які обладнані дверима, звідки обвинувачений вчинив крадіжку майна (а.м.к.п.11).
Відповідно до фототаблиці, встановлено, що 19.12.2016 року приблизно о 17 годині 25 хвилин, двоє молодих хлопців зайшли до приміщення швейної майстерні. Приблизно о 17 годині 26 хвилин, один з хлопців, а саме обвинувачений заходить через двері до іншої кімнати майстерні, звідки зі столу викрадає планшет (а.м.к.п.19-20).
Згідно висновку експерта № 1014 від 30.03.2017 року, встановлено вартість викраденого майна, а саме планшету «Asus HSPA + Eee Pad Transformer», що становить 2 750 гривень (а.м.к.п. 25-29).
Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що 31.01.2017 року, вона перебувала на своєму робочому місці у приміщенні диспетчерського пункту № 10, який розташований за адресою: вул. Володимира Антоновича, 70-б у м. Дніпро, окрім неї у іншому кабінеті перебувала ОСОБА_11 . Приблизно о 19 годині 05 хвилин, до приміщення диспетчерського пункту зайшов обвинувачений ОСОБА_5 та запитав, де можна йому придбати проїзний квиток, на що потерпіла його відправила до ОСОБА_11 . В цей час, вона залишила свій мобільний телефон Huawei TIT-U02, золотистого кольору на столі на вийшла на вулицю з диспетчерського пункту. Повернувшись, їй на зустріч йшов обвинувачений, який рухався у бік виходу, після чого він вийшов з диспетчерського пункту та попрямував у невідомому напрямку. Звернувши увагу, що телефон який вона залишила на столі відсутній, вона вибігла на вулицю, однак обвинуваченого вже не побачила. Потерпіла чітко вказала на обвинуваченого, як на особу, яка 31.01.2017 року о 19 годині перебувала у приміщенні диспетчерського пункту № 10, та після його візиту зник її мобільний телефон.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 31.01.2017 року, було оглянуто приміщення диспетчерського пункту № 10, який розташований за адресою: вул. Володимира Антоновича, 70-б в м. Дніпро, звідки обвинувачений таємно викрав майно належне потерпілій ОСОБА_8 (а.м.к.п.50).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2017 року, потерпіла ОСОБА_8 вказала на обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу, яка 31.01.2017 року о 19 годині 05 хвилин, перебуваючи у приміщенні диспетчерського пункту № 10, який розташований за адресою: вул. Володимира Антоновича, 70-б в м. Дніпро, викрала належний їй мобільний телефон Huawei TIT-U02, золотистого кольору (а.м.к.п.60-64).
Згідно висновку експерта № 536 від 18.02.2017 року, встановлено вартість викраденого майна, а саме мобільного телефону HuaweiTIT-U02, золотистого кольору, що становить 3 849 гривень 22 копійки (а.м.к.п. 74-77).
Клопотань про дослідження інших доказів від учасників судового провадження не надходило, в зв`язку з чим суд обмежився дослідженням зазначених доказів та допитами потерпілих.
Аналізуючи невизнання вини неповнолітнього обвинуваченого, суд приходить до наступного.
Суд вважає, досліджені вищезазначені протоколи слідчих дій належними, допустимими та достатніми, для встановлення обставин справи. У протоколах відповідною процесуальною особою слідчим, були зазначені факти та обставини, які мають значення для кримінального провадження. Всі учасники слідчих дій посвідчили відповідність змісту протоколів виконаним діям своїми підписами. Відповідно протоколи мають доказове значення.
Допитані у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надавали свої покази логічно, послідовно та достатньо деталізовано. Потерпіла ОСОБА_8 вказує безпосередньо на обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу, що вчинила таємне викрадення належного їй майна.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , суд визнає належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Таким чином, вина обвинуваченого доведена в ході судового розгляду поза розумним сумнівом, а позицію сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_5 до вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає надуманою та розцінює як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності.
При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальні правопорушення будучи неповнолітнім, матір обвинуваченого страждає на тяжке захворювання, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України, наразі є кримінальним проступком.
Згідно матеріалів обвинувального акту, початок перебігу строку давності 19.12.2016 року.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
На час прийняття остаточного процесуального рішення по справі, у даному кримінальному провадженні закінчився дворічний строк давності, передбачений п.1 ч.2 ст.106 КК України.
Судом не встановлено обставин, які свідчать про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 Кримінального кодексу України.
Звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до положень ст.ст.49, 80 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень, передбачених ст.106 Кримінального кодексу України.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_5 є кримінальним проступком, з моменту скоєння якого минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що в наявності правові підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт з урахуванням положень ст. 100 КК України. На підставі ч. 5 ст. 74 та п.1 ч.2 ст.106 КК України, слід звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.
При призначенні покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні покарання у виді позбавлення волі, при цьому без застосування ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено, крім того, у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання. При цьому, суд враховує наявні дані, які свідчать, що після вчинення даних кримінальних правопорушень, обвинувачений і в подальшому вчинив інші злочини, за які був засуджений та вже відбув визначене покарання.
Відповідно до п.11 Постанови № 14 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання вироком законної сили. Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.
З огляду на викладені положення, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення виконання судового рішення, застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Підстави для стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого на користь держави відсутні, оскільки експертні дослідження проведено за рахунок замовника.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк тридцять годин.
Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі ч.5 ст.74 та п.1 ч.2 ст.106 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з 22 жовтня 2021 року.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий: ОСОБА_1