Справа № 308/5379/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/451/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07. 10. 2019.

Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не одружений, не працюючий, з середньою освітою, судимий вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2016 за ч. 2 ст. 186 , ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05(п`ять) років 06 (шість) місяців, звільнений 10. 08. 2018 по відбуттю строку, засуджений:
- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки;
- за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 00 год. 30 хв. - 25. 04. 2019.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, залишено без змін.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 35 495,93 грн. завданої матеріальної шкоди та 60 000,00 грн. завданої моральної шкоди. В решті позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати по справі в розмірі 628,04 грн. за проведення судових експертиз .
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

-2-

В один із днів на початку листопада 2018 року ОСОБА_6 , із невстановленою досудовим розслідування особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), переслідуючи мету протиправного збагачення шляхом заволодіння чужим майном способом шахрайства, використовуючи при цьому спосіб телефонування потенційним жертвам з повідомленням недостовірної інформації щодо перебування їх близьких родичів в біді, вступили між собою в попередню злочинну змову, з метою вчинення злочинів шляхом шахрайства на території м. Ужгорода. Так, 17. 11. 2018 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою досудовим розслідування особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), перебуваючи в м. Ужгороді, очікував на повідомлення свого спільника про місце проживання потерпілого, тим часом як невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) здійснила телефонний дзвінок на стаціонарний номер телефону за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 , в ході якої повідомила недостовірну інформацію про те, що вона являється її онуком та на даний час перебуває у лікарні у важкому стані разом зі своїм батьком, який знаходиться на операції внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з постраждалими, після чого передав слухавку іншій невстановленій досудовим розслідування особі (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), яка представилась працівником правоохоронних органів. З`ясувавши особистий номер мобільного телефону ОСОБА_9 , використовуючи її стресовий стан повідомив їй, що для вирішення питання, про не притягнення її сина до кримінальної відповідальності, необхідно сплатити грошові кошти в сумі 5000 доларів США. Однак, дізнавшись що в потерпілої відсутня така сума грошей погодився на суму 1170 доларів США та 3000 грн.
У свою чергу, ОСОБА_6 на виконання відведеної йому злочинної ролі, умисно, повторно, в попередній змові із невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), отримавши відомості про те, що ОСОБА_9 погодилася віддати грошові кошти, прийшов до помешкання потерпілої ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_2 , де пред`явив останній вимогу щодо передачі йому вищевказаних грошових коштів, на що потерпіла будучи впевненою у правдивості дій останнього та його спільника, не усвідомлюючи що вказана ними інформація є недостовірною, передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3000 грн. та 1170 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 17. 11. 2018 становить 32 495 грн. 93 коп. Після чого ОСОБА_6 із вказаними грошовими коштами зник у невідомому напрямку, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 35 495,93 грн.
Окрім того, 18. 11. 2018 у період часу з 12 год. 30 хв. по 14 год. ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб, із невстановленою досудовим розслідування особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), здійснили телефонні дзвінки на стаціонарний номер телефону за місцем проживання потерпілої ОСОБА_10 , та під час телефонної розмови із нею представившись адвокатом, повідомили недостовірну інформацію про те, що її син потрапив у дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої є травмовані, та скориставшись ефектом неочікуваності та стресовим станом потерпілої, дізналися особистий номер мобільного телефону ОСОБА_10 . Під час подальшої телефонної розмови із потерпілою ОСОБА_10 , невстановлена особа по телефону повідомила, що її син перебуває на лікуванні та назвала суму грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, необхідну для вирішення питання щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності, при цьому продиктував текст заяви та клопотання про передачу грошових коштів.

-3-

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 отримавши від невстановлених слідством осіб (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження) відомості про потерпілу ОСОБА_10 , під`їхав на таксі до будинку по місцю проживання потерпілої за адресою АДРЕСА_3 , де пред`явив потерпілій ОСОБА_10 вимогу щодо передачі йому грошових коштів в сумі 5000 дол. США, підтвердивши свою обізнаність про розмову потерпілої із невстановленою слідством особою. Після чого ОСОБА_10 будучи впевненою у правдивості дій останнього, перебуваючи в стресовому стані та не усвідомлюючи, що вказана ним інформація є недостовірною, передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, заволодівши якими ОСОБА_11 зник у невідомому напрямку.
Після чого, через 10 хв. потерпілій ОСОБА_10 , знов зателефонувала та сама невідома особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), що представлялась адвокатом, та повідомила, що надана нею сума грошових коштів 5000 доларів США є недостатньою, оскільки необхідно компенсувати вартість пошкодженого її сином внаслідок ДТП автомобіля у сумі 20 000 доларів США. Дізнавшись, що потерпіла ОСОБА_10 не володіє такою сумою грошових коштів, останній умисно, з метою заволодіння її грошовими коштами, погодився взяти наявні у неї кошти в розмірі 5500 доларів США, 4000 євро та 6000 грн.
Через короткий проміжок часу 18. 11. 2018, до адреси проживання потерпілої знов підійшов ОСОБА_6 , який умисно, повторно, з корисливих мотивів, зустрівся із ОСОБА_10 , якому вона вдруге передала грошові кошти в сумі 5500 дол. США, 4000 євро та 6000 грн., після чого зник у невідомому напрямку із вказаними грошовими коштами. Згідно курсу НБУ станом на 18. 11. 2018 сума грошових коштів у іноземній валюті становила 417 225,35 грн. Таким чином потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 423 225,35 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність своєї винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію дій, просить вирок суду щодо нього від 07. 10. 2019 в частині призначеного покарання змінити, призначити йому покарання у виді 03(трьох) років позбавлення волі, а в решті вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі. Вважає, що призначаючи йому покарання, суд належно не врахував визнання ним вини, щире каяття у вчиненому, позитивну характеристику по місцю проживання, а також те, що від правоохоронних органів він не переховувався. Вказуючи про надмірну суворість призначеного йому покарання, звертає увагу на право суду призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, або перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні

-4-

кримінальних правопорушень , передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 190 КК України при обставинах, викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.
Ці вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 належним чином дотримані.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, у межах санкцій ч. ч. 2, 3 ст. 190 цього Кодексу, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про його особу, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, що свідчить про відверте небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставину, що пом`якшує покарання визнання вини, щире каяття, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів і належним чином умотивував у цій частині своє рішення.
З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, вчинив нові аналогічні умисні злочини, суд першої
-5-
інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі за ч. ч. 2, 3 ст.190 КК України та з урахуванням ст. 70 цього ж Кодексу, яке наближене до мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 190 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого покарання, в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, апеляційний суд враховує те, що злочини вчинені обвинуваченим є суспільно небезпечним, які відноситься до категорії середньої тяжкості та тяжких умисних злочинів, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.
Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , призначене йому покарання за ч. ч. 2, 3 ст. 190 КК України, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та слугувати підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, таке покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.
Крім того, апеляційним судом не встановлено порушень вимог КПК України, які відповідно до ст. 412 КПК України є підставою для безумовного скасування вироку суду та не виявлено порушень, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто можуть бути визнані апеляційним судом істотними порушеннями КПК України.
В той же час колегія суддів вважає слушними доводи ОСОБА_6 щодо призначення йому остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02. 04. 2021 ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з 02. 02. 2021. Цей вирок набрав законної сили 03. 05. 2021.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки злочин, за який ОСОБА_6 засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02. 04. 2021, він вчинив 28. 11. 2018, до постановлення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07. 10. 2019, тому є необхідність у визначенні йому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає за необхідно визначити остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02. 04. 2021, більш суворим призначеним за цим вироком, та остаточно визначити ОСОБА_6 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

-6-

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07. 10. 2019 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02. 04. 2021, більш суворим призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_6 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.
На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: