Єдиний унікальний номер 317/2965/21
Провадження номер 1-в/317/262/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №99 ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що 04.11.2013 року вироком Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_8 було визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.4 ст.358, КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.07.2016 року на підставі ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України, зараховано в строк покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 18.03.2013 року по 06.02.2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, початок строку відбування покарання ОСОБА_8 розпочався 18.03.2013 року, кінець строку - 28.04.2024 року.

Відповідно до ст. 12 КК України злочини, за які засуджено Кемуларія Гочу відносяться до категорії особливо тяжких. В такому разі, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 81 КК, засуджений має відбути не менше 3/ 4 покарання, для того, щоб до нього могло бути застосоване умовно-дострокове звільнення. На 28 квітня 2021 року Кемуларія Гочу відбув 3/ 4 призначеного йому покарання (з урахуванням застосування ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838- VIII).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За час тримання в державній установі «Біленківська виправна колонія №99» всі стягнення погашені, має 4 заохочення.

Останні роки ОСОБА_9 ставить перед собою позитивні пріоритети, кардинально змінив свою поведінку на краще.

Постійно виконує роботи у відділенні СПС державної установи «Біленківська виправна колонія №99».

У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує передбачені законом вимоги службових осіб колонії.

Особисті речі тримає в охайному стані, норм санітарії дотримувався. Турбується про власний стан здоров`я. На заходи профілактичного характеру реагував позитивно.

Дбайливо ставиться до майна державної установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, використовує їх тільки за призначенням.

Адвокат в клопотанні також зазначив, що в державній установі «Біленківська виправна колонія №99» засуджений Кемуларія Гону характеризується позитивно. У ставленні до себе самокритичний. За вольовими якостями цілеспрямований. Відповідно до ст. 110 КВК підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень, регулярного спілкування телефоном та отримує від них передачі. Згідно з вироком задоволений цивільний позов в сумі 8572,70 грн., але виконавчі листи на стягнення боргу до установи не надходили. Однак, за виконавчим провадженням №45721775 цивільний позов погашений в повному обсязі, в сумі 8752,70 грн., про що видано квитанцію від 06.12.2017року №15 (копія додається).

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання та просили його задовольнити.

Представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» не заперечував проти задоволення клопотання адвоката засудженого.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого та прокурора, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений Кемуларія Гоча в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.03.2013 року.

Під час тримання в Київському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, допустив одне порушення вимог режиму тримання яке виразилося у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Стягнення накладене до набуття вироком чинності, заохочень не мав.

З 26.03.2014 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризувався негативно, допустив двадцять чотири порушення вимог режиму відбування покарання які виразилися у тому що не приступив до роботи, порушенні розпорядку дня, порушенні локалізації, зберіганні заборонених предметів, пошкодженні державного майна та у порушенні розпорядку дня ДІЗО/ПКТ, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення СПС. Стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 05.08.2016 року проходив лікування в міжобласній лікарні при слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська.

З 16.09.2016 року проходив лікування в лікувальному закладі при державній установі «Бучанська виправна колонія (№ 85)».

З 28.11.2016 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризувався негативно, допустив сім порушень вимог режиму відбування покарання які виразилися у самовільній зміні спального місця та у порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та правами начальника відділення СПС. Стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 05.03.2017 року проходив лікування в міжобласній лікарні при УВП -4 м. Дніпро.

З 27.04.2017 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується задовільно, допустив ще двадцять порушень вимог режиму відбування покарання які виразилися у порушенні розпорядку дня, порушення форми одягу зберіганні заборонених предметів, палінні у невстановленому місці, порушенні правил санітарії та гігієни, зберіганні та використанні саморобного електроприладу та у порушенні дисципліни строю, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має три заохочення правами начальника установи.

Останні роки засуджений ставить перед собою позитивні пріоритети, змінює свою поведінку на краще.

Суд акцентує увагу на тому,що на виробництві установи не працевлаштований, але допомагає по одноразовим роботам у відділенні СПС.

Із засудженими підтримує стосунки як позитивної так і негативної спрямованості.

У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє виконує передбачені законом

вимоги персоналу установи. Дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, використовує їх тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. Участі у роботах самодіяльних організацій засуджених та у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Засуджений під час відсування покарання на профілактичному обліку не перебував.

За вироком суду має позов 8572, 70 грн., але виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

17.05.2018 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, у вигляді зміни умов тримання, а саме переведення до дільниці соціальної реабілітації.

30.04.2020 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

29.04.2021 року, комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений має чотири заохочень правами начальника установи. Крім того засуджений має 52 стягнень, у вигляді 1 переміщення до карцеру, 15 доган, 20 суворих доган, 12 переміщень до ДІЗО, та 4 переміщень у ПКТ.

Хоча на час звернення до суду з поданням, зазначені стягнення були зняті та погашенні у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Також суд враховує, що згідно довідки засуджений на виробництві колонії не працює та ніколи не працював.

Суд констатує, що засуджений ОСОБА_9 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст.118КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_9 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 відмовити повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Повний тест ухвали буде виготовлено 13.10.2021 р. о 16:00 год.

Суддя ОСОБА_1