Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/445/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяст.364 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та процесуального керівника - першого заступника керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2021 року, якою стосовно підозрюваної

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у селі Пролетарське, Олександрійського району Кіровоградської області, громадянки України, розлученої, маєна утриманні малолітню дитину інваліда дитинства, працює спеціалістом відділу земельних ресурсів та житлово-комунального господарства Пантаївської селищної ради Олександрійського району, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000282,за ознаками кримінальних правопорушень передбачених за ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 cт. 28, ч. 1, 2 ст. 364 КК України,строком на два місяці та обраховується з 18 листопада 2021 року, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий слідчого відділення Олександрійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням, погодженим першим заступником керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 , про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні слідчого відділення Олександрійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0000282,за ознаками кримінальних правопорушень передбачених за ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 cт. 28, ч. 1, 2 ст. 364 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що упродовж листопада-грудня 2020 року, службові особи Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області VII скликання, а саме голова ОСОБА_11 , секретар ОСОБА_12 , спеціаліст-землевпорядник ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до раніше обумовлених між собою умов вчинення злочинів у службовій сфері, із використанням своїх службових повноважень, в супереч інтересам служби, підробили відповідні офіційні документи двох сесій, які підписали особисто, а саме:
- 2 протоколи сесій сільської ради; результатів поіменного голосування за питання порядку денного цих 2 сесій;
- 9 рішень сільської ради, 6 з яких - про передачу у власність 6 земельних ділянок, та 3 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою 3 ділянок,
- журнал обліку даних рішень,
в результаті чого, на підставі рішень двох сесій 6 особам надано можливість безпідставно набути та із порушенням, визначеного законодавством порядку, реалізувати своє право власності на землю нібито відповідно до закону, а також, 3 особам надано можливість безпідставно далі, нібито законно, реалізовувати свої право на подальше оформлення права на власність 3 земельних ділянок.
Таким чином, з власності держави в особі територіальної громади Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, правонаступником якої є Пантаївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, незаконно, і безпідставно, вибули 6 земельних ділянок, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, - землі загальним розміром 12,000 га, загальна вартість яких склала 935 568 гривень 00 копійок.
Тим самим, службові особи Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області VII скликання за попередньою змовою групою осіб спричинено істотну шкоду та тяжкі наслідки для територіальної громади с. Бандурівка Олександрійського району Кіровоградської області, правонаступником якої на даний час є Пантаївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, у вигляді майнової шкоди на загальну суму відповідно висновку експерта №2663/2664/2734-2737/21-27 від 08.07.2021 року 935 568 гривень 00 копійок.
В свою чергу дані, незаконно виділені 4 земельні ділянки, загальною площею 8 га, передано в оренду ТОВ «Агропідприємство Бандурівське», директором якого є ОСОБА_13 , який є чоловіком голови сільської ради ОСОБА_11 .
Дії ОСОБА_8 досудове слідство кваліфікує за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 cт. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2021 року задоволено частково клопотання про застосування запобіжного заходу.
Застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонено цілодобово залишати житло за місцем проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту та місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, заборонено спілкуватися з іншими учасниками провадження.
Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваної покладено на орган національної поліції за місцем її проживання.
Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, які перебувають під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Строк дії ухвали становить два місяці та обраховується з 18 листопада 2021 року.
Вказана Ухвала мотивована тим, що підозрювана ОСОБА_8 раніше не судима, під час розгляду клопотання встановлено, що розлучена та має на утриманні малолітню дитину, яка потребує догляду, має постійне місце проживання, що вказує на міцні соціальні зв`язки, не перебуває на обліку в наркодиспансері та психіатра.
Оскільки підозрювана має сталі соціальні зв`язки, квартиру, де постійно проживає з малолітньою донькою, тому можливо застосувати запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрювану відповідних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 просить слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що її підзахисна завжди з`являється за виклик оком та виконує усі покладені обов`язки.
З моменту вручення їй повідомлення про підозру вона не вчиняла жодних дій на переховування та уникнення кримінальної відповідальності.
Разом з тим, судом першої інстанції встановлена наявність у його підзахисній міцних соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі процесуальний керівник - перший заступник керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 просить слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_8 , із можливістю внесення застави в розмірі 927 216 гривень 00 копійок, з одночасним покладенням на підозрювану обов`язків:
1) прибувати за кожною вимогою до прокурорів і слідчих у кримінальному провадженні №0000282, із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися з населеного пункту (місця мешкання) без дозволу старшого слідчого групи слідчих, старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000282, або суду;
3) повідомляти старшого слідчого групи слідчих, старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000282, чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) не відвідувати ФОП « ОСОБА_14 », ТОВ «Агропідприємство Бандурівське», Пантаївську селищну раду, Управління в Олександрійському районі ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області;
5) утримуватися від спілкування (у будь-якій формі) з підозрюваними ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , усіма депутатами Бандурівської сільської ради;
6) здати на зберігання до відповідний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що серед ризиків, що на думку слідчого судді, не доведені прокурором при розгляді клопотання - можливість впливати на свідків чи інших учасників і можливість знищення документів.
Ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України та наявність якого не доводились стороною обвинувачення взагалі.
Так, відповідно клопотання, і доведених до суду доводів, стороною обвинувачення доводились ризики, передбачені п.п.1,3,5 КПК України, які підтверджуються відповідними матеріалами, які долучено до клопотання, і вивчені судом в судовому засіданні.
На даний час, ОСОБА_8 повідомлено про підозру, де викладені обставини, що їй інкримінується, підтверджуються допитами окремих свідків.

З урахуванням максимального покарання передбаченого санкціями статей, що інкримінуються ОСОБА_8 , а саме позбавленням волі на строк до 6 років, ризик буди визнаною винною, може спонукати підозрювану спробувати підговорити, як вже допитаних свідків щодо зміни своїх показань, наданих ними на стадії досудового розслідування, так і підговорити свідків, яких планується допитати, надати не правдиві показання, що може в подальшому спаплюжити обвинувачення. До таких свідків відносяться інші працівники і депутати колишньої Бандурівської сільської ради, працівники ТОВ «Агропідприємство Бандерівське», службових осіб Держгеокадастру, яким була підзвітна ОСОБА_8 , як спеціаліст-землевпорядник ради, та родичам яких нібито законно було видано земельну ділянку, розміром 2 га, тощо.

Так, дані дії з боку ОСОБА_8 , вже зафіксовані в ході досудового розслідування при проведення негласних слідчих (розшукових) дій, в ході яких було зафіксовано розмови, де остання висловлюють намір вчинення протиправних дій та неприязнь до колишнього депутата і свідка.

Одночасно, з урахуванням вимог КПК України щодо безпосереднього допиту учасників процесу, показання надані потерпілими, свідками, підозрюваними на стадії досудового розслідування, судом не беруться до уваги. У зв`язку з чим, зміна показань, або надання не правдивих показань, вказаними учасниками, може привести до унеможливлення належного обґрунтування обвинувачення ОСОБА_8 .

Викладене також, зможе спонукати ОСОБА_8 вчинити дані протиправні дії стосовно інших підозрюваних ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , з якими ОСОБА_8 знайома значний період часу, та має близькі стосунки, в свою чергу особисте спілкування між ними зможе привести до подальших спільних дій в укритті вчинених протиправних дій шляхом обумовлення їх показів, що може привести до унеможливлення встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, яким обмежить її волю, наддасть можливість запобігти спробам останньої незаконно впливати на потерпілих, свідків, обвинувачених.

Також ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні 3 кримінальних правопорушень не великої тяжкості, і в одному тяжкому.
Системність таких дій, дає підстави вважати солоність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень. Враховуючи кваліфікацію дій з боку сторони обвинувачення, викладених у підозрі стосовно ОСОБА_12 , остання салонна до вчинення злочинів у сфері службової діяльності.
Міра покарання за кримінальні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_8 , та бажання уникнути відповідальності, може спонукати останню надалі вчиняти злочини у сфері службової діяльності з метою фальсифікації доказів, які б оправдували її протиправні дії.
Перебування останньої на волі, або застосування стосовно неї більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням волі, з урахуванням наявності рис організатора, досвід перебування на посадах в органі місцевого самоврядування, та здобуті за допомогою службових посад знайомств, може спонукати ОСОБА_8 до вчинення даних протиправних дій не тільки особисто, а й через залучення інших (сторонніх) осіб, які будуть діяти за її вказівками та вчиняти кримінальні правопорушення, тобто підроблення документів, примушення свідків від відмови у наданні показань, тощо).

Враховуючи викладене, застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, яким обмежить її волю, наддасть можливість запобігти спробам останньої вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, перебування на волі ОСОБА_8 під час досудового розслідування може привести до продовження вчинення кримінального правопорушення у якому вона підозрюється.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрювану ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.
Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: регламентом сільської Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області VII скликання; рішення першої сесії Бандурівської сільської ради №1 від 12.11.2015 р.; рішенням першої сесії Бандурівської сільської ради №1 від 12.11.2015 р.; розпорядженням сільського голови №27 від 17.09.2018; посадові інструкції голови, секретаря, землевпорядника сільської ради; розпорядженням Пантаївського селищного голови №33-к від 29.12.2020р.; розпорядженням Пантаївського селищного голови №34-к від 30.12.2020р.; книгою реєстрації заяв на земельні ділянки по Бандурівській сільській раді з 2017 по 2020 роки; 9 заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; 7 заявами про затвердження виготовлених проектів землеустрою від ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; 6 рішеннями 48 сесії Бандурівської сільської ради №231, №232, №233, №234, №236, №237, від 20.11.2019р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; протоколами 56 сесії сільської ради від 20.11.2020 р.; результатами поіменного голосування питань, включених у порядок денний 56 сесії від 04.11.2020 р.; рішенням 56 сесії сільської ради про передачу земельної ділянки №342 від 04.11.2020 р.; рішенням 56 сесії сільської ради про передачу земельної ділянки №349 від 04.11.2020 р.; рішенням 56 сесії сільської ради про передачу земельної ділянки №350 від 04.11.2020 р.; рішенням 56 сесії сільської ради про передачу земельної ділянки №359 від 04.11.2020 р.; протоколом 57 сесії сільської ради від 02.12.2020р.; результатами від 02.12.2020 р. поіменного голосування, включених у порядок денний 57 сесії що мали назву «про передачу у власність земельної ділянки»; рішенням 57 сесії сільської ради про передачу у власність земельної ділянки №366 від 02.12.2020 р.; рішенням 57 сесії сільської ради про передачу у власність земельної ділянки №367 від 02.12.2020 р.; рішенням 57 сесії сільської ради про передачу у власність земельної ділянки №368 від 02.12.2020 р.; рішенням 57 сесії сільської ради про передачу у власність земельної ділянки №369 від 02.12.2020 р.; рішенням 57 сесії сільської ради про передачу у власність земельної ділянки №370 від 02.12.2020 р.; списиками депутатів присутніх на 56 і 57 сесіях сільської ради від 20.11.2020 р. та 02.12.2020 р.; листом ДП «ОК» «Укрвуглереструктуризація» №128 від 21.07.2021 р. про перебування депутата в дні сесій на робочому місці; висновком експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи №СЕ-19/112-21/4802-пч від 15.06.2021р., висновком експерта за №27, 28, 29 від 09.08.2021 р.; лист Новоселівського закладу загальної середньої освіти №40 від 07.07.2021 р. про перебування депутата сільської ради в дні сесій на робочому місці і лікарняному; листом КП «Центральна міська лікарня» №2855 від 21.09.2021р. про перебування ОСОБА_20 25.10.2019р. та 03.11.2020р. на робочому місці; протоколами обшуків від 31.08.2021 р. за місцем мешкання ОСОБА_11 , і приміщення Бандурівської сільської ради (робочих місць ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 ), речовими доказами вилученими в ході слідчої дії комп`ютерною технікою, оригіналами рішень ради, бланками сільської ради, протоколи допиту депутата ради ОСОБА_24 щодо 56 сесії від 04.11.2020р.; протоколами допиту депутата ради ОСОБА_25 щодо 57 сесії від 02.12.2020р.; протоколами допиту ОСОБА_14 від 21.07.2021 р.; 7 проектів землеустрою щодо відведення у власність 7 земельних ділянок 7 громадянам особам виготовлених ФОП « ОСОБА_14 »; 2 квитанціями про оплату послуги ФОП « ОСОБА_14 » по виготовленню 7 проектів землеустрою щодо відведення 7 земельних ділянок; показаннями ФОП « ОСОБА_14 »; 6 інформацій з Державного реєстру речових прав стосовно 6 земельних ділянок; протокол від 17.07.2021 р. огляду 6 земельних ділянок; протоколами допиту свідка ОСОБА_26 ; договорами №1, 2, 3, 4 від 15.11.2020р. оренди земельних ділянок стосовно яких не було відповідних рішень ради стосовно цих 4 земельних ділянок; висновком експерта за результатами проведення земельно-оціночної експертизи №2663/2664/2734-2737/21-27 від 08.07.2021р.; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_11 від 12.11.2021р.; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_12 від 12.11.2021р.; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_8 від 12.11.2021 р., де останні відмовилися від дачі показів та скористалися ст. 63 Конституції України; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 16.06.2021 р., лист прикордонної служби від 17.08.2021 р.

При цьому, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 cт. 28, ч. 1, 2 ст. 364 КК України, може бути встановлена виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по суті.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:
- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;
- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;
- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;
- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.
Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду та незаконного впливу на інших підозрюваних та свідків.
Ризик переховування підозрюваної ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

А тому, на думку суду апеляційної інстанції слідчий суддя не помилково заначив про відсутність ризику впливу на свідків.

Також. колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_8 може вчинити дані протиправні дії стосовно інших підозрюваних ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , з якими ОСОБА_8 знайома значний період часу, та має близькі стосунки, в свою чергу особисте спілкування між ними зможе привести до подальших спільних дій в укритті вчинених протиправних дій шляхом обумовлення їх показів, що може привести до унеможливлення встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень.

Також, колегія суддів наголошує, що у ОСОБА_8 наявний ризик переховування від суду, оскільки вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, обвинувачений зможе без перешкод залишити своє місце проживання, та поїхати за кордон.

При цьому, свідки сторони обвинувачення та потерпілий ще не допитані, а тому обвинувачений перебуваючи на волі може здійснювати на них психологічний тиск метою зміни ними своїх свідчень, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо не застосувати запобіжний захід,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Захисник в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Просив взяти до уваги, що відомості до ЄРДР внесені 02.04.2021, вручена 09 листопада 2021 року, весь цей час ОСОБА_8 не уникала спілкування із слідчим.
Його підзахисна має сталі соціальні зв`язки на утриманні малолітню дитину, що дає можливість застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби.

Разом із цим, надаючи на момент апеляційного розгляду заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу та даючи оцінку можливості підозрюваної ОСОБА_8 переховуватися від суду, колегія суддів враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Враховуючи, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні дитину-інваліда дитинства, яка потребує догляду, не перебуває на обліку в наркодиспансері та психіатра, має позитивні характеристики за місцем проживання та навчання, а також враховуючі її незначну роль, як співучасника у виконанні об`єктивної сторони злочину, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що обраний підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що в основу клопотання прокурора покладено посилання на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Отже, з урахуванням тяжкості злочину у якому обвинувачується ОСОБА_8 ступеню її участі у виконанні об`єктивної сторони, ступеню її небезпечності до суспільства та особи підозрюваної, колегія суддів вважає, що на час судового слідства до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

При фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, наслідків скоєного та недостатності повних, об`єктивних та достовірних доказів, що обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу, саме у виді тримання під вартою, згідно вимог ст. 183 КПК України, встановлених ризиків та характеризуючих її даних, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не буде співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

Доводи прокурора про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки вказані доводи ґрунтуються включно на суворості покарання, виїзду за кордон, а також ймовірності впливу на свідків.
До того ж, ризики на які посилається слідчий та прокурор у своєму клопотанні не підтверджені належними доказами.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліках не лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної, з моменту вчинення кримінального правопорушення до моменту обрання запобіжного заходу чітко виконувала вказівки органу досудового розслідування, з`являлася на виклики до суду першої та апеляційної інстанції, працює, має дитину інвалід дитинства, яка потребує постійного нагляду, а також постійне місце проживання та роботи, сталий дохід.

Крім того, колегія суддів враховує, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а самі по собі вказані, як в клопотанні слідчого ризики, не можуть бути достатньою підставою для задоволення клопотання слідчого щодо обрання підозрюваній запобіжного заходу, саме у вигляді тримання під вартою.

Більш того в клопотанні старший слідчий взагалі не аргументовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Встановлені по справі обставини, об`єктивно свідчать про відсутність необхідності тримання ОСОБА_8 під вартою і про можливість застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

А тому, на думку колегії суддів прокурором не доведено, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти вищезазначеним доведеним під час судового розгляду ризикам.

В той же час, прокурором не надано жодного документа які б, підтверджували твердження, що перебуваючи під домашнім арештом в період доби, підозрювана буде порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням даних отриманих під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, їх належної та об`єктивної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків ОСОБА_8 достатньо, в межах строків встановлених КПК України, застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції, рішень ЄСПЛ («Бойченко проти Молдови», «Мамедова проти Росії», «Малик проти України», «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Шепель і Пасічник проти України») правових позицій та рекомендацій Верховного Суду по даній категорії справ, ряду об`єктивних обставин, які необхідні для проведення повного та об`єктивного судового слідства, з урахуванням серйозності висунутого проти ОСОБА_8 обвинувачення та ї особи, колегія суддів вважає, що для запобігання ризику переховування, від суду та забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, підозрюваній достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, в порядку передбаченому ст. 195 КПК України.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть їм змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та процесуального керівника - першого заступника керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2021 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та процесуального керівника - першого заступника керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2021 року, якою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000282,за ознаками кримінальних правопорушень передбачених за ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 364 КК України,строком на два місяці та обраховується з 18 листопада 2021 року, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4