1Справа № 335/7737/20 1-кп/335/313/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із закінченням раніше встановленого процесуального строку.
При обговоренні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 мотивуючи тим, що на даний час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, а строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 10.12.2021 року. Крім того, є підставив вважати, що обвинувачений знаходячись на волі буде впливати на потерпілих та свідків, може переховуватись від суду, а також за відсутністю міцних соціальних зв`язків.
Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили обрати інший запобіжний захід, зокрема, домашній арешт.
Представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора та просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 .
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, розгляд кримінального провадження триває.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як домашній арешт та тримання під вартою.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечитьКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України.
На виконання вказаних вимог Закону колегією суддів встановлено, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення яких, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено тривалий строк позбавлення волі. Це є одним з підтвердженням наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, для вирішення питання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу.
На думку колегії суддів, ОСОБА_10 під тяжкістю встановленого покарання може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення,
що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою та можливість продовження вищевказаного запобіжного заходу.
На даний час відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних звязків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.
На думку колегії суддів, оскільки в цей час продовжує існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_10 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Колегія суддів вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжує існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 має бути продовжений.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, в тому числі який спричинив загибель людини, колегія суддів вважає за можливе не визначати заставу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити незмінним - у вигляді тримання під вартою та продовжити його дію на строк 60 діб тобто до 27.01.2022 року включно.
В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 29.11.2021 року.
Повний текст ухвали виготовлено 29.11.2021 року.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
ОСОБА_12 ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5