№ 336/6236/21
н/п 1-кп/336/606/2012
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ч.4 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває зазначене кримінальне провадження.
Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для його обрання продовжують існувати.
Потерпілий підтримав прокурора.
Захисник заперечував проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, та наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, відсутності судимостей, та заявив усне клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю.
Обвинувачений підтримав захисника.
Суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є доцільним, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2021, слідчий суддя визнав доведеними наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ч.4 ст. 187 КК України, а також існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінальне правопорушення.
З огляду на стадію кримінального провадження, суд не може давати власну оцінку обґрунтованості підозри чи вагомості доказів.
Тож суд, оцінуючи клопотання прокурора, бере лише до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом (слідчим суддею на стадії досудового розслідування) були зроблені відповідні висновки щодо наявності обґрунтованої підозри та вагомості доказів, достатніх для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.
Оцінюючи доводи прокурора, щодо наявності ризиків, суд вважає, що оскільки свідки та потерпілий ще не допитані перед судом, раніше встановлений ризик незаконного тиску на вказаних осіб продовжує існувати.
Суд уважає, що оскільки свідки та потерпілі ще не допитані перед судом, раніше встановлений ризик незаконного тиску на вказаних осіб продовжує існувати, і запобігти вказаному ризики на даній стадії кримінального провадження можливо лише шляхом тримання обвинуваченого під вартою.
Суворість можливого покарання не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Відтак продовжує існувати ризик переховування від суду наразі він не зменшився до такого рівня, щоб було можливе застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Суд враховує, що захисник та обвинувачений просили змінити останньому запобіжний захід на більш м`який, однак суду не надали будь-яких посилань чи доказів зменшення тих ризиків, які були підставою для його обрання. Між тим слідчий суддя при обранні запобіжного заходу надав оцінку наявності у ОСОБА_6 соціальних і родинних зв`язків, постійного місця проживання, однак прийшов до висновку, що вказані обставини не є настільки впливовими на поведінку підозрюваного, щоб могло запобігти ризику переховування та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .
Проходження військової служби приблизно з 03.05.2021 по 18.05.2021 (зі слів обвинуваченого), тобто близько двох тижнів, не є тією обставиною, що безумовно свідчить про бездоганну репутацію ОСОБА_6 , та не може вплинути на висновки суду щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 395, главою 18 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 02 грудня 2021 року включно.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє до 02 грудня 2021 року включно.
Відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3