Справа № 740/5255/21
Провадження № 1-кп/740/404/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

-прокурор ОСОБА_3 ,

-потерпілий ОСОБА_4 ,

-обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має неповну середню освіту (зі слів закінчив 9-ть класів загальноосвітньої школи), не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є військовослужбовцем солдатом військової частини НОМЕР_1 , раніше судимий: 12 серпня 2020 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн; 07 жовтня 2021 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 4-х місяців арешту з відбуттям на гауптвахті,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України),

установив:

01 вересня 2021 року близько 23-30 год., перебуваючи поблизу Національного державного університету ім. Гоголя, що знаходиться по вул. Графській, 2, у м. Ніжині, діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, з метою особистого збагачення, діючи повторно у зв`язку з попереднім вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 протиправно вимагав у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 150,00 грн та отримавши відмову, наніс ОСОБА_4 два удари правою рукою по голові, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю.

Унаслідок дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 спричинено легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності та не були небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого.

Після вказаний дій ОСОБА_5 протиправно заволодів майном ОСОБА_4 , а саме мобільним телефоном марки Xiaomi моделі Redmi 6A 2/16 Black, отримавши можливість володіти та розпоряджатися майном ОСОБА_4 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 1244,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та показав, що вчинив злочин за викладених в обвинувальному акті обставин. Зокрема, підтвердив обставини щодо вимагання у потерпілого грошових коштів, нанесення йому ударів та заволодіння мобільним телефоном потерпілого. Шкодував у вчиненні вказаного злочину, розкаявся, просив вибачення в потерпілого, погодився з усіма обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, та доказами, зібраними органом досудового розслідування, та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення стосовно нього обвинуваченим ОСОБА_5 , зокрема, вимагання грошових коштів, нанесення ударів та заволодіння його мобільним телефоном. Зазначив, що претензій до обвинуваченого він не має, образ на нього не тримає та готовий примиритися.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які не оспорюються обвинуваченим.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

При призначенні покарання суд також ураховує особу обвинуваченого, який має неповну середню освіту, не одружений, має зареєстроване місце проживання, є військовослужбовцем солдатом військової частини НОМЕР_1 , за місцем проходження служби характеризується негативно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий.

Також суд ураховує ставлення ОСОБА_5 до вчиненого злочину, яке полягає у визнанні винуватості та засудженні своїх дій, обіцянні виправитися і не повторювати подібного.

Крім цього, суд ураховує, що ОСОБА_5 раніше судимий: 12 серпня 2020 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, який не сплатив; 07 жовтня 2021 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 4-х місяців арешту з відбуттям на гауптвахті.

При обранні виду та міри покарання суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді арешту з відбуванням його на гауптвахті, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Призначаючи такий вид покарання, суд ураховує принципи законності, справедливості й індивідуалізації покарання, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами, а також положення ч. 2 ст. 50 КК України, якою визначено мету покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, вчинене ОСОБА_5 після ухвалення вироку Носівського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2020 року, але до повного відбуття покарання, і до ухвалення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2021 року, тому суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України та призначити покарання обвинуваченому за сукупністю вироків, а також застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, які згідно з довідкою Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру становлять 858,10 грн та на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді двох місяців арешту з відбуванням його на гауптвахті.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України шляхом повного складання цього покарання та невідбутого покарання за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 12.08.2020 року, призначити ОСОБА_5 покарання у виді двох місяців арешту з відбуванням його на гауптвахті та штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати частково невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2021 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді шести місяців арешту з відбуванням його на гауптвахті та штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Згідно із ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп. витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Речовий доказ мобільним телефоном марки Xiaomi моделі Redmi 6A 2/16 Black, сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 та карту пам`яті Micro SD на 32 Gb, які запаковано до спеціального пакета № SUD1101686 повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1