Справа № 206/829/22
Провадження № 1-кс/206/93/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 22.01.1990 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 142 КК України (1960 р.) до 5 років позбавлення волі;

- 30.11.1995 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі;

- 01.12.2000 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6 КК України (1960 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.10.2003 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 307, ст. 395 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 21.01.2008 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 1 рік 8 місяців позбавлення волі;

- 06.06.2012 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 21.12.2012 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 3 роки 3 місяця позбавлення волі;

- 14.12.2016 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 311 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 22.08.2018 Самарським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 30.09.2021 до Самарського районного суду м. Дніпропетровськ направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000314 від 12.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в період часу з 23.01.2022 по 24.01.2022 у нічний час, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 проходив по АДРЕСА_2 , де помітив житловий будинок розташований на огородженій парканом території домоволодіння АДРЕСА_3 цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, а саме будь-якого майна, яке знаходиться у вказаному будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, ОСОБА_5 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, переліз через паркан огородженої території домоволодіння АДРЕСА_2 , тим самим незаконно проник на територію домоволодіння, після чого підійшов до одного з віконних отворів спальної кімнати будинку, де невстановленим в ході досудового розслідування предметом демонтував віконну решітку та віконну раму. Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, у той же день та час, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, через демонтований віконний отвір проник до приміщення спальної кімнати будинку АДРЕСА_2 , тим саме незаконно проник у житло. Пройшовши до приміщення коридору, ОСОБА_5 побачив на підлозі тример «Tekhmann» моделі BCE-0711, соковитискалку «Zelmer 476» та кутову шлифувальну машину «Status 230S», які належать ОСОБА_7 , та які він визначив, як об`єкти свого злочинного посягання. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, ОСОБА_5 у той же день та час, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, усвідомлюючи, що майно, яке він визначив об`єктом свого злочинного посягання не зможе винести за один раз, тому ОСОБА_5 у той же час, перебуваючи у тому ж місці, таємно, взяв тример «Tekhmann» моделі BCE-0711, та відніс його до сараю будинку АДРЕСА_1 за місцем свого проживання. Після чого у той же день, з 23.01.2022 по 24.01.2022 у нічний час, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 доводячи свій злочинний умисел до кінця, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер для оточуючих, тим самим шляхом повернувся у приміщення коридору буд. АДРЕСА_2 , де взяв соковитискалку «Zelmer 476», углову шлифувальну машину «Status 230S» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними, незаконними діями ОСОБА_5 , заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду за тример «Tekhmann» моделі BCE-0711 на суму 923 гривні 30 копійок, за соковитискалку «Zelmer 476» на суму 2071 гривню 30 копійок, за углову шлифувальну машину «Status 230S» на суму 1642 гривні 20 копійок. Окрім цього, у нічний час, в період часу з 28.01.2022 по 29.01.2022, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 проходив по АДРЕСА_1 , де помітив металевий гараж розташований на огородженій парканом території домоволодіння АДРЕСА_4 цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, а саме будь-якого майна, яке знаходиться у приміщенні вказаного гаражу. Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, ОСОБА_5 впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, підійшов до воріт гаражу зі сторони вулиці Виставочна, та невстановленим в ході досудового розслідування предметом відчинив навісний замок та проник до приміщення гаражу, тим саме незаконно проник до іншого приміщення. Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, у той же день та час, побачив в приміщенні гаражу згорнутий надувний гумовий човен марки «EXCURSION», який належить ОСОБА_8 , та який він визначив, як об`єкт свого злочинного посягання. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , у той же час, перебуваючи у тому ж місці, таємно, взяв згорнутий надувний гумовий човен марки «EXCURSION» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними, незаконними діями ОСОБА_5 , заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 гривень 00 копійок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, та умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий зазначає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та пояснив, що саме такий запобіжний захід зможе належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначеним у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати більш м`який запобіжній захід домашній арешт у нічний час доби.

Вислухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові матеріали до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000041 від 29 січня 2022 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
22 лютого 2022 року слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено підозрюваному 23 лютого 2022 року о 10:00 годині.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У силу ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказує слідчий; а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколами допитів свідків; протоколами допиту потерпілих; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколами огляду відеозаписів; висновками експертів, речовими доказами; зібраними матеріалами по кримінальному провадженню в цілому та іншими матеріалами кримінального провадження, у їх сукупності.

Клопотання та матеріали, надані слідчим, дійсно свідчать про реальне існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи факт можливої суворості покарання за вироком суду, може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2011 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Про існування ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що вручене ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення базується, у тому числі, на показаннях свідків та потерпілих, у зв`язку з чим підозрюваний може впливати на них шляхом вмовляння або психологічного чи фізичного впливу, з метою схилення їх до зміни показів, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні.

Про наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи особою неодноразово судимою, у тому числі і за злочини, вчинені з корисливих мотивів, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових корисливих злочинів.

Вирішуючи подане клопотання, суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Викладене вище, у своїй сукупності, є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку та виключає об`єктивну можливість щодо застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, який він просив застосувати, оскільки застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою та не буде слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, встановленим під час досудового слідства.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Проте, враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, слідчий суддя вважає доцільним та необхідним визначити ОСОБА_5 розмір застави у кримінальному провадженні виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривень.

Враховуючи характеризуючи данні підозрюваного вважаю, що застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів, що складає 99240,00 гривень буде достатньою мірою, щоб гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не являється завідомо непомірною для нього.

При визначенні саме такого розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 р., відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 194 КПК України, на підозрюваного також необхідно покласти обов`язки у разі внесення застави.

Суд не може прийняти до уваги доводи підозрюваного про те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки ризики, що наведені прокурором, заслуговують на увагу, а протилежного суду не доведено.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 237, 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 23 лютого 2022 року до 23 квітня 2022 року включно.

Визначити розмір застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок з наступними реквізитами: одержувач платежу: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0017442, призначення платежу: застава, кримінальне провадження №0000041 від 29 січня 2022 року, підозрюваний/обвинувачений (прізвище, ініціали), платник (прізвище, ініціали).

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На час дії запобіжного заходу у вигляді застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк два місяці наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом прокурора, слідчого та суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- не відлучатися з міста свого проживання: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, слідчого та суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали та контроль за її виконанням покласти на прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 .

Строк дії ухвали визначити до 23 квітня 2022 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1