Справа № 451/1479/18
Провадження № 1-кп/451/24/21
ВИРОК
іменем України

19 листопада 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000422 від 16.09.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не депутат, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей немає, раніше неодноразово судимого 21.04.2016 року Радехівським районним судом за ч.3 ст 185 КК України, засудженого до трьох років позбавлення волі, 4.12.2017 року згідно ст.81 КК України звільнений з місць позбавлення волі з не відбутим терміном покарання 11 місяців 10 днів, востаннє судимого вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 21 вересня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі,-

за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

за обвинувальними актами, які обєднанні в одне провадження, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що 15.09.2018 близько 16:30 годині, шляхом віджиму вікна, проник в приміщення відділення відновлюваного лікування с.Стоянів Комунального некомерційного підприємства Радехівської центральної районної лікарні, що знаходиться в с.Стоянів, по вул.Стуса, 53 Радехівського району Львівської області, де з приміщення кухні, таємно, з корисливих мотивів, та повторно оскільки попередня судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив крадіжку чавунної 6 секційної батареї вартістю 360 гривень, чим спричинив Комунальному некомерційному підприємству «Радехівська центральна районна лікарня» матеріальну шкоду на загальну суму 360 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням в сховище.

Крім цього, 23.04.2019 року, близько 13 год. 30 хв, ОСОБА_4 , знаходячись у господарстві ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_1 , з метою викрадення чужого майна, проник у житловий будинок, звідки відкрито, в присутності потерпілої ОСОБА_5 , з корисливих спонукань та повторно, оскільки попередня судимість за корисливий злочин не погашена і не знята у встановленому законом порядку, із шафи вчинив крадіжку двох жіночих хустин, вартістю 150 гривень на загальну суму 300 гривень, велюрового покривала бувшого у користуванні розміром 2,0м х 1,6м., вартістю 400 гривень, скатертини на стіл люрексової, розміром 2,20 м х 1,60м., вартістю 240 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 940 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що він 15 вересня 2018 року вчинив крадіжку батареї в лікарні в АДРЕСА_1 , де проник через вікно, віджавши його. Викрав батарею шестигранну, яка стояла збоку, викинув її через вікно та виліз в слід за нею. Тоді попросив ОСОБА_6 завести її до ОСОБА_7 , щоб здати, на що останній погодився. Про те, що батарея викрадена ОСОБА_8 не повідомляв. ОСОБА_9 батарею здав та дав йому 50 гривень, за яку суму її здав ОСОБА_10 йому невідомо. Знає, що вчинив злочин під час умовно - дострокового звільнення, зробив це через відсутність коштів для існування. В квітні 2019 року був затриманий працівниками поліції, які вилучили у нього дві хустки, покривало та скатертину, через пів години після того як він їх викрав. В цей день він перебував у ОСОБА_5 на господарстві допомагав їй рубати дрова. Після цього він без дозволу ОСОБА_5 проник в хату та в хаті в коридорі із шафи, яка була відкрита взяв дві хустки, велюрове покривало та скатертину люрексову і сховав їх за куртку. ОСОБА_5 вимагала їх повернути, кричала за ним, проте він втік. Він перебував в стані алкогольного спяніння та мав намір ці речі продати, оскільки ОСОБА_5 йому за заплатила за те, що він рубав дрова. Майно повернуто потерпілим. Просив суд призначити найменшу міру покарання та помилувати його.

Потерпіла ОСОБА_11 та представник потерпілої сторони Комунального некомерційного підприємства «Радехівська центральна районна лікарня» подали заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с.32, 65)

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в сховище та викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло встановлена повністю в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, проаналізувавши покази самого обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає доведеним факт у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в сховище (ч.3 ст.185 КК України) та викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло (ч.3 ст.186 КК України).

За наведених обставин, суд вважає що умисел обвинуваченого був спрямований на заволодіння майном.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, вчинив злочин 15 вересня 2018 року під час невідбутого покарання та в квітні 2019 року повторно вчинив кримінальне правопорушення.

Таким чином, з врахуванням викладеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно обрати в межах санкції статтей, за якими він обинувачується.

При призначенні міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує що він вчинив нове кримінальне правопорушення в вересня 2019 року у період умовно дострокового звільнення, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який повторно у квітня 2019 року знову вчинив злочин, його повне визнання свої вини, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд робить висновки, що виправлення обвинуваченого можливе в місцях позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 21 вересня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підстав ст.71 КК України йому частково приєднано невідбуте покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року та остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у виді трьох років одного місяця позбавлення волі (а.с.109-110).

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі не має.

Керуючись ст.ст.100,373,374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК та ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

В силу ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та невідбутим покаранням за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 21 вересня 2021 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Речовий доказ: чавунну 6 секційну батарею, яка передана на забергінання, Комунальному некомерційному підприємству «Радехівська центральна районна лікарня», залишити у їх користуванні.

Речові докази: дві жіночі хустини, велюрове покривало бувше у користуванні розміром 2,0м х 1,6м, скатертину на стіл люрексову розміром 2,20 м х 1,60м, які передані на збергінання ОСОБА_5 залишити у її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та вручити прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1

Вирок суду виготовлений в нардчій кімнаті 19 листопада 2021 року.