У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1796/21

№ 1-кп/183/566/22

01 березня 2022 року м. Новомосковськ

Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000714 відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армавір Республіка Вірменія, громадянина Вірменії, проживаючого в Республіці Вірменія,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чадир-Лунга Республіки Молдова, громадянина Молдови, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця сел. Таромське Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, які було продовжено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 року до 10.03.2022 року.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 строку раніше обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, кожному окремо на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжних заходів стосовно обвинувачених не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою обвинувачених необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість цього клопотання, зазначивши, що прокурором не надано жодного доказу чи даних, які би свідчили про існування ризиків, на які посилається прокурор. У зв`язку з цим просила зменшити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_14 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_15 у повному обсязі підтримав позицію свого захисника, просив зменшити йому розмір застави.

Захисник обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи клопотання необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, на його думку, жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не надано. Просив застосувати до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, з покладенням на них відповідних обов`язків, та встановити їм розмір застави, але у значно меншому рівні, ніж визначеного судом при продовженні обвинуваченим строку тримання під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожен окремо, у повному обсязі підтримали позицію свого захисника, просили змінити їм запобіжний захід на домашній арешт і зменшити розмір застави.

Прокурор ОСОБА_5 просила суд відмовити в задоволенні клопотання захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт та зменшення розміру застави, посилаючись на відсутність для цього достатніх підстав.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлені сторонами кримінального провадження клопотання, дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, тобто умисного корисливого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду провадження, ОСОБА_15 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_14 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені, та ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного корисливого особливо тяжкого злочину і є особою, яка офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність постійного й достатнього законного джерела доходу.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Суд, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_15 є громадянином Республіки Вірменія, проживає на території Республіки Вірменія та не має постійного місця мешкання на території України. Доказів протилежного суду не надано. Підтверджень наявності на його утриманні будь-яких осіб та наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_8 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження ОСОБА_14 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд бере до уваги відомості про наявність у ОСОБА_8 соціальних зв`язків, оскільки останній одружений. Однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_14 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України.

Захисником ОСОБА_6 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_14 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_14 продовжити в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Водночас, вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_6 про встановлення обвинуваченому ОСОБА_14 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави зі зменшенням її розміру, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання обґрунтоване, але підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_15 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, колегія суддів вважає, що розмір застави у вигляді 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_16 покладених на нього обов`язків.

У разі внесення обвинуваченим застави, колегія суддів вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_8 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, тобто умисного корисливого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_9 винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду, ОСОБА_9 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені, та вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного корисливого особливо тяжкого злочину та є особою, яка офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність постійного й достатнього законного джерела доходу.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Суд, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 є громадянином Республіки Молдова, підтверджень наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_9 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд бере до уваги відомості про те, що ОСОБА_9 має місце реєстрації та проживання, а також наявність у нього соціальних зв`язків, оскільки останній одружений та має на утриманні малолітню дитину. Однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.

Захисником ОСОБА_7 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну раніше обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_9 продовжити в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_7 про встановлення обвинуваченому ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави зі зменшенням її розміру, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання обґрунтоване, але підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, колегія суддів вважає, що розмір застави у вигляді 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.

У разі внесення обвинуваченим застави, колегія суддів вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_9 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий, на момент затримання був працевлаштований, відомості про наявність інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_10 у суду відсутні, а тому наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень), не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Однак, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_10 винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке в силу вимог ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, і за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Тому, розуміючи наслідки завершення судового розгляду, ОСОБА_10 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_10 від суду (оскільки враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_10 у разі визнання останнього винуватими у пред`явленому обвинувачені).

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

При цьому, колегія суддів при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що підтверджень наявності на утриманні ОСОБА_10 будь-яких осіб, наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_10 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження ОСОБА_10 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд бере до уваги відомості, які зазначені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які підтверджені доказами, про те, що ОСОБА_10 має місце реєстрації та проживання, постійне місце роботи, наявність у нього соціальних зв`язків, оскільки останній одружений. Однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_10 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.

Ні обвинуваченим ОСОБА_10 , ні його захисником ОСОБА_7 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_10 продовжити в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_7 про встановлення обвинуваченому ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави зі зменшенням її розміру, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання обґрунтоване, але підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, колегія суддів вважає, що розмір застави у вигляді 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків.

У разі внесення обвинуваченим застави, колегія суддів вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_10 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331, 371, 376 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 квітня 2022 року.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_17 задовольнити частково.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_17 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

В іншій частині клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_6 відмовити.

У випадку внесення встановленої застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, вважати, що до ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_11 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений ОСОБА_18 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосування застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 квітня 2022 року.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 про зміну раніше обраного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та зменшення розміру застави задовольнити частково.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_12 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

В іншій частині клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 відмовити.

У випадку внесення встановленої застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, вважати, що до ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_12 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосування застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 квітня 2022 року.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 про зміну раніше обраного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та зменшення розміру застави задовольнити частково.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

В іншій частині клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 відмовити.

У випадку внесення встановленої застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, вважати, що до ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_10 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосування застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Повний текст ухвали складено і оголошено 04 березня 2022 року о 09 годині 30 хвилин.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3