Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2659/18
Провадження № 1-кп/723/19/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2021 року Сторожинецький районний суд

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець кримінальні провадження за № 0000415 від 16.05.2018 р. та за № 0000576 від 27.06.2018 року відносно обвинувачених:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого 28.01.2014 Першотравневим районним судом м. Чернівці за ст. 186 ч. 2 КК України до одного року і двох місяців позбавлення волі з іспитовим строком на один рік і шість місяців; Сторожинецьким районним судом 09.11.2015 за ст. 185 ч. З КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; Сторожинецьким районним судом 22.03.2016 за ст. 185 ч. З КК України до двох років позбавлення волі; Сторожинецьким районним судом 26.04.2016 за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Ковельського міського суду Волинської області від 26.03.2018 за ст. 107 КК України звільнений умовно-достроково
03.04.2018на 8 місяців 10 днів.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ст.186 ч.2 КК України,
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.396 ч.1 КК України,

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та
жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, тимчасово непрацюючого, із середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, ;

за участю прокурора ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 , ОСОБА_8

-«- захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

15.05.2018 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні Сторожинецької районної гімназії, що знаходиться за адресою вул.Видинівського, 11, м.Сторожинець Чернівецької області, помітив портфель, який належить ОСОБА_12 , та яким користувалась його донька ОСОБА_13 , в якому знаходився мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 4х», вартістю 3200 грн., із сім картою «Водафон» з номером НОМЕР_1 , яка не становить для потерпілого матеріальної цінності,, після чого, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав із портфеля вказаний мобільний телефон, після чого з місця вчинення злочину втік та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 3200 грн.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Окрім цього 20.05.2018 року близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи у м.Сторожинець по вулиці Чернівецькій, на зупинці громадського транспорту, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що їх дії помічені і оцінюються як відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, відкрито заволоділи майном ОСОБА_14 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung» модель «SM-G7102» вартістю 1660 грн.00 коп., згідно висновку експерта № 109-Р від 04.06.2018; сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_2 та «Київстар» № НОМЕР_3 , що знаходились у вищезазначеному мобільному телефоні та не становлять для потерпілого матеріальної цінності; чорною чоловічою сумкою, вартістю 20 грн.; грошовими коштами у сумі 31 грн.; навушниками до мобільного телефону вартістю 50 грн., зв`язкою ключів в кількості 4 штуки, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, а всього майном на загальну суму 1761 грн.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.396 КК України за наступних обставин.
Згідно з висунутим обвинуваченням, 20.05.2018 року близько 23 год. 30 хв.,після відкритого викрадення майна, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 з місця вчинення злочину почали тікати, і разом з ними з місця події, втік також ОСОБА_4 , який разом з останніми прийшов на зупинку громадського транспорту, та під час вчинення злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_5 стояв на певній відстані від місця вчинення злочину, не спостерігаючи за ним. Відбігши від місця вчинення злочину, ОСОБА_4 побачив викрадене ОСОБА_3 та ОСОБА_5 майно потерпілого ОСОБА_14 , а саме мобільний телефоном марки «Samsung» модель «SM- G7102» з сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_2 та «Київстар» № НОМЕР_3 , що знаходились у вищезазначеномумобільному телефоні, чорну чоловічу сумку вартістю 20 грн., грошові кошти у сумі 31 грн.; навушники до мобільного телефону, зв`язку ключів в кількості 4 штуки, та зрозумівши, що ними вчинено тяжкий злочин, - відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 , заздалегідь не обіцявши, приховав вчинення тяжкого злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а саме відкритого викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та злочинців, не повідомивши про нього правоохоронні органи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні вину визнав повністю, щиросердно розкаявся, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні та дав покази, що 15.05.2018 близько 13 год. 00 хв. він перебував в приміщенні Сторожинецької районної гімназії, що знаходиться за адресою вул.Видинівського, 11, м.Сторожинець Чернівецької області, помітив портфель в якому знаходився мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 4х» та викрав його. Викрадений телефон здав у ломбард, що біля універмагу , а отримані кошти витратив на свої потреби.
20.05.2018 близько 23 год. 30 хв., він зустрівся з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який приїхав у м.Сторожинець до Гураля в гості. Вони вирішили поїхати в м.Чернівці, тому прийшли на зупинку громадського транспорту по вул..Чернівецькій у м.Сторожинець. Він побачив на зупинці потерпілого, який був у нетверезому стані. Останній сидів на лавочці, біля себе поставив сумку та мобільний телефон і дрімав. Він тоді попросив ОСОБА_15 , який був поряд, щоб забрати у потерпілого сумку. ОСОБА_4 в цей час стояв подальше та зупиняв попутній транспорт. Тоді він, ОСОБА_16 , підійшов до потерпілого та забрав телефон, після чого почав віддалятись швидко з того місця. Побіг в сторону ресторану «Пролісок» а потім перейшовши дорогу побіг до залізничної колії. За ним біг ОСОБА_15 , а потім до них підбіг і ОСОБА_4 . Там вони почали дивитись вміст сумки. В сумці були ключі, поліетиленовий пакет, та кошти в сумі 32 (тридцять дві) гривні. Сумку він викинув у кущі, забравши 32 гривні після чого він, ОСОБА_17 та ОСОБА_15 пішли в сторону Сторожинецької райлікарні, звідки вуличками вийшли наверх біля танка, біля заправки «Євронафта» та направились в сторону м.Чернівці . Після чого зупинили попутній транспорт і поїхали в м.Чернівці. В м.Чернівцях він з хлопцями ростався.
Розкаюється у вчиненому. Просить застосувати до нього ст..69 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні вину визнав та дав покази суду, що він 20.05.2018р. о 14.00год. приїхав до однокласника ОСОБА_18 у м.Сторожинець у гості, оскільки вирішив у нього переночувати. Вони пішли гуляти по м.Сторожинець, зустрілись з ОСОБА_19 . Біля 23.00год пішли до зупинки, оскільки вирішили поїхати у м.Чернівці. На зупинці вони побачили ОСОБА_20 , який був у нетверезому стані та агресивний, у останнього виник конфлікт з ОСОБА_19 . Вони почали зупиняти автомобілі, щоб поїхати у м.Чернівці. Один автомобіль зупинився, ОСОБА_20 хотів сісти до автомобіля, проте у автомобілі було одне вільне місце, ОСОБА_19 відговорив ОСОБА_20 їхати, тому ОСОБА_20 не поїхав у м.Чернівці, а пішов присів на лавку та заснув. В цей час ОСОБА_19 вхопив мобільний телефон Гинцаря і почав бігти, він розгубився, через неосвідченість, та щоб заробити авторитет перед хлопцями взяв сумку, яка лежала біля ОСОБА_20 , і почав бігти з ОСОБА_21 за ОСОБА_19 , через 100 метрів передав сумку ОСОБА_19 . Зупинились біля жилізної дороги, почали дивитись, що в сумці, там були ключі, пакет, двадцять гривень. Сумку викинули і пішли до танка. Телефон залишився у ОСОБА_19 . Він собі нічого не залишав. Попередньої домовленості у вчиненні злочину не було. Весь цей час з ними був ОСОБА_22 .. Біля танку вони зупинили автомобіль і поїхали до м.Чернівці. У Чернівцях розійшлися з ОСОБА_19 , після чого він з ОСОБА_21 пішли до ліцею.

Розкаюється у вчиненому. Просить строго не карати.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину не визнав в пред`явленому обвинуваченні та надав покази суду, що20.05.2018 до нього приїхав ОСОБА_5 , вони гуляли в м.Сторожинець, зустрілися з ОСОБА_3 . Ввечері втрьох вирішили поїхати в м.Чернівці, тому близько 23 год. 30 хв. прийшли на зупинку громадського транспорту по вул..Чернівецькій у м.Сторожинець. Туди підійшов незнайомий чоловік, який сказав що теж їде на Чернівці та сів на лавку. ОСОБА_19 та ОСОБА_15 теж сіли на лавочку біля незнайомого. А він стояв і зупиняв попутній транспорт. Потім він побачив як побіг в сторону Будинку культури ОСОБА_19 , а за ним ОСОБА_15 . Він не розуміючи нічого теж побіг за ними. Вони минули ресторан «Пролісок» і вуличкою вийшли до залізничної колії. Коли він підбіг до ОСОБА_19 та ОСОБА_15 то в ОСОБА_23 була сумка, звідки він вийняв гроші 30 гр. . викинувши сумку. Він також бачив мобільний телефон і навушники, які ОСОБА_19 залишив собі. Після цього вони пішли до Сторожинецької райлікарні звідки вуличками пішли наверх до «Євронафти» а потім направились пішки в сторону м.Чернівці, після чого сіли на попутній транспорт та поїхали в м.Чернівці.
Просить його виправдати
Вина обвинувачених ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень за ст..185 ч.2 та ст..186 ч.2 КК України, ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення за ст..186 ч.2 КК України підтверджується показами потерпілого ОСОБА_14 та письмовими доказами.

Так потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні надав покази суду, що 20.05.2018 року в м.Сторожинець по вул..Чернівецькій він зупинився на зупинці біля 23 години та хотів поїхати в м.Чернівці на таксі, але таксі не було тому він зупиняв попутній транспорт. До нього підійшов хлопець та запитав чи він їде в Чернівці, це був ОСОБА_3 , а чуть подалі від них стояло ще два хлопці. В цей час задзвонив його телефон і він підняв слухавку, сів на лавочку та розмовляв. Один із цих трьох хлопців, а саме ОСОБА_3 вихватив телефон з рук, а інший хлопець, схожий на ОСОБА_24 сумочку, що була теж в руці. В сумочці були ключі, 31 гр., 700 евро, навушники для телефону. Після викрадення двоє втекли в сторону Будинку культури, а третій теж втік, але куди не помітив. Після цього він звернувся в органи поліції. Йому шкоду не відшкодовано, але він не має ніяких претензій до обвинувачених. Щодо міри покарання обвинуваченим то покладається на розсуд суду.

В томі 2 на ар.провад. 14-18 з протоколів огляду місця події та таблицями ілюстрацій до протоколів , вбачається спосіб і засоби скоєного правопорушення 15.05.2018 року, а саме крадіжка мобільного телефону; на ар.провад. 50-55, 57-61 протокол огляду мобільного телефону та ілюстрації до протоколу, висновок експерта про вартість мобільного телефону марки «Хіаоті Redmi 4х».
В томі 1на ар.провад. 24-27 протокол огляду місця події та таблиці ілюстрацій до протоколу , на ар.провад. 36 протокол пред`явлення особи для впізнання, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_20 впізнав особу під номером 3, а саме ОСОБА_3 ; на ар.провад. 42-45 протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, з якого вбачається, що потерпілий розказав та показав, як у нього на зупинці забрали мобільний телефон та чоловічу барсетку, на ар.провад.53- протокол добровільної видачі мобільного телефону марки «Samsung» модель «SM- G7102», з якого вбачається, що ОСОБА_25 добровільно видала вказаний телефон, який купила у ОСОБА_3 , на ар.провад. 64-69 висновок експерта про вартість мобільного телефону марки «Samsung» модель «SM- G7102», на ар.провад.96-99 протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2018р. за участю ОСОБА_3 з якого вбачається спосіб вчинення правопорушення грабежу відносно потерпілого ОСОБА_20 , на ар.провад.142-146-протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , з якого вбачається , що ОСОБА_17 добровільно показав та розказав обставини та спосіб вчинення ОСОБА_19 та ОСОБА_15 щодо ОСОБА_20 грабежу, на ар.провад.172-175 протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 , з якого вбачається, що ОСОБА_15 добровільно розказав та показав обставини та спосіб вчинення щодо ОСОБА_20 грабежу.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те що ОСОБА_3 вчинив два кримінальні правопорушення,а саме тяжке та не тяжке, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

До пом`якшуючих покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 обставин суд відносить щире каяття, та усунення заподіяної шкоди, а обвинуваченим ОСОБА_5 ще вчинення злочину неповнолітнім.

Судом не встановлено обставин, які би обтяжували покарання обвинувачених.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 посередньо характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності притягувався неодноразово, але належних висновків не зробив, вчинив злочини будучи осудним, під час умовно-дострокового звільнення та вважає , що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 неможливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Суд враховує що ОСОБА_5 характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив злочин неповнолітнім та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього іспитового терміну.

З врахуванням всіх обставин по кримінальному провадженню, особи винних, суд дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ст.69 КК України та призначення їм міри покарання нижче нижчої межі, передбаченої ст..186 ч..2 КК України. При цьому суд враховує роль кожного обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства .

Щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ст..396 ч.1 КК України то суд зазначає, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст..396 ч.1 КК України полягає лише в активній поведінці діях, спрямованих на приховування злочину. Форми такого приховування наведені у ч.6 ст.27 КК України і виявляються у переховуванні: а) злочинця ( наприклад шляхом надання йому житла, транспортних засобів, документів); б) знарядь та засобів вчинення злочину (наприклад зброї, підроблених документів); в) слідів злочину (наприклад знищення предметів, на яких були відбитки пальців злочинця); г) предметів, здобутих злочинним шляхом (наприклад грошей, коштовностей, іншого майна)( РВСУ.- 2007 р.).

Проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.
Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може ґрунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.
У ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Відповідно до п.п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнати особу винною у вчинені злочину можливо тільки за умови доведеності її вини. Суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зазначені конституційні положення та положення чинних міжнародних договорів відображені в кримінально-процесуальному законодавстві України.
В статті 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Частиною 1 ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які виключають кримінальну відповідальність.
Відповідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.
Суд обмежений у праві збору доказів вини підсудного за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту, а здійснює функцію - правосуддя.
Згідно до ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Принцип змагальності конкретизовано в ст. 22 КПК України, де зазначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійно обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів, які у відповідності до приписів ст. 23 КПК, суд досліджує безпосередньо.
Статтею 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доках з точи зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності, їх взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме; діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, та не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Статтею 368 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд приходить до висновку про те, що досліджені докази не можуть свідчити про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ст. 396 ч.1 КК України, і в його діях відсутній сам склад інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на її користь. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
Частиною 3 ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, а в разі якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України ухвалюється виправдувальний вирок.
Згідно з положеннями 4,1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий сторонами обвинувачення та захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, висунуте ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 ч.1 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів стороною обвинувачення на це не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст.62 Конституції України, обвинуваченого ОСОБА_4 виправдати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369,370,371,373,374,376,395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_26 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2 та ст..186 ч.2 КК України і за їх вчинення призначити йому покарання :

по ст.. 185 ч.2 КК України два роки позбавлення волі;

по ст..186 ч.2 КК України з застосуванням ст..69 КК України три роки позбавлення волі.

З врахуванням ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 три роки позбавлення волі.

Відповідно до ст..71 КК України шляхом частково складання не відбутого покарання за вироком Сторожинецького районного суду від 26.04.2016 остаточно призначити ОСОБА_3 три роки і п`ять місяців позбавлення волі.
Відбування міри покарання рахувати з моменту затримання з 03.07.2018 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_3 тримання під вартою.

ОСОБА_27 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України два роки позбавлення волі.

На підставі ст..75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме повідомлятиме органи пробації про зміну місця проживання та роботи, та періодично з`являтиметься в органи пробації для реєстрації.

ОСОБА_28 визнати невинуватим та виправдати за ст. 396 ч.1 КК України за відсутністю в його діях складу зазначеного злочину, на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 4х» та коробку до нього передати потерпілому ОСОБА_12 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM- G7102» білого кольору передати потерпілому ОСОБА_14 .
Стягнути з ОСОБА_3 , - 358 гр., ОСОБА_5 358 гр на користь держави витрати на проведення експертизи .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 572 ( п`ятсот сімдесять дві0 гр.
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в тому ж порядку та в той же строк з моменту вручення копії вироку..

Суддя: