Справа № 755/7987/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000816 від 19.03.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Селидове Донецької області, громадянина України, офіційно не працюючого, який має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

19.03.2021 року о 10 годині 13 хвилин ОСОБА_3 разом із невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебував за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 12, де побачили ОСОБА_7 , який перебував у автомобілі марки «Фольцваген Пасат», державний номер НОМЕР_1 , на місці водія.

У цей час у ОСОБА_3 та невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у сховище, при цьому обравши об`єктом свого злочинного посягання особисті речі ОСОБА_7 , які знаходилися на передньому пасажирському сидінні зазначеного авто.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно із корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер свох дій, ОСОБА_3 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, попередньо розподіливши між собою злочинні ролі, згідно яких невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, мала утримувати ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 повинен був заволодіти майном останнього, яке знаходилося на передньому пасажирському сидінні, наблизилися з різних боків до автомобіля марки «Фольцваген Пасат», державний номер НОМЕР_1 , у якому перебував потерпілий.

Потім невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 , користуючись відкритим склом водійських дверцят, просунув руку до салону автомобіля та схопив потерпілого ОСОБА_7 за шию та почав його утримувати.

В цей час ОСОБА_3 , користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_7 не може чинити фізичного опору протиправним діям нападників, шляхом розбиття скла передніх пасажирських дверцят автомобіля, рукою проник до салону автомобіля та відкрито викрав з переднього пасажирського сидіння рюкзак марки «GOLDBE» вартістю 300 гривень та шкіряну барсетку вартістю 750 гривень, а всього на загальну суму 1050 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 та невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 19.03.2021 року о 10 годині 13 хвилин, він разом із знайомим на ім`я ОСОБА_8 , анкетних даних якого не знає, перебували за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 12, помітили потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у автомобілі марки «Фольцваген Пасат» та вирішили заволодіти його майном. В подальшому, в той момент, як ОСОБА_8 тримав рукою потерпілого, він ( ОСОБА_3 ) розбив скло пасажирських дверцят автомобіля та рукою викрав з переднього сидіння рюкзак та шкіряну барсетку, після чого покинули місце події, пізніше він, був затриманий, всі речі повернув потерпілому.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із проникненням у сховище, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який перебуває у шлюбі, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, потребує психо-соціальної допомоги, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3/три/ роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі, а саме:

- уламки скла з салону авто, уламки скла з поверхні асфальту, які передані, на зберігання до камери речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, - знищити;
- Барсетка, рюкзак, газовий балон, тактичні рукавички та ремінь, які передані, на зберігання до камери речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, - повернути власнику.

- оптичний диск «Perfeo DVD+R RW 4,7 Gb» сірого кольору, - залишити при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 490 грн. 35 коп, за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-21/13176-ТВ від 26.03.21 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: