Номер провадження: 11-кп/813/2204/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 11.10.2021 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 263 КК України в межах судового розгляду кримінального провадження № 0000812 від 03.09.2019

установив:

Вищезазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , та відносно нього застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб, зобов`язавши його носити електронний засіб контролю та цілодобово не залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду строком до 10.12.2021 року, включно.

Покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: за першою вимогою прибувати до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи; утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження (зокрема зі свідками), здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено з-під варти в залі судового засідання.

Водночас, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду 1-ої інстанції, яка надійшла на адресу Одеського апеляційного суду 19.10.2021.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до постановленого рішення Конституційним судом України 13.06.2019 по справі №3-208/2018(2402/18) №4-р/2019, за конституційною скаргою ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

У своєму рішенні Конституційний Суд дійшов висновку, що положення ч. 2 ст. 392 КПК України в частині неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не гарантують особі ефективної реалізації її конституційного права на судовий захист, не відповідають критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), не забезпечують справедливого балансу інтересів особи та суспільства
Водночас, ст. 422-1 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до апеляційноїскарги та оскаржуваної ухвали встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 263 КК Українизнаходиться в провадженні Київського райсуду м. Одеси на стадії підготовчого судового розгляду.

При цьому, 11.10.2021, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою суду 1-ої інстанції було залишено без задоволення.

Разом з тим, в даному випадку під час судового засідання обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, а відмовлено в задоволенні заявленого клопотання, та обраний інший запобіжний захід.

Суддя-доповідач враховує, що ухвала про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на стадії підготовчого провадження в суді 1-ої інстанції, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Враховуючи положення ст. 392 КПК України та вищевказане рішення Конституційного Суду України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Київського райсуду м. Одеси від 11.10.2021 не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі прокурор оскаржує ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то вважаю, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 та повернути її апелянту.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 331, 370, 392, 399, 419, 532 КПК України, суддя доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 11.10.2021 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 263 КК України в межах судового розгляду кримінального провадження № 0000812 від 03.09.2019.

Копію ухвали з копією апеляційної скарги направити прокурору відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2