Провадження №1-кс/127/8860/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000417 від 24.02.2021,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000417 від 24.02.2021. У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначила, що 23 липня 2021 року вона одержала вищезазначену постанову, котру вважає незаконною, безпідставною, невмотивованою з наступних підстав.

18 січня 2021 року вона звернулася до Генеральної прокуратури України про притягнення до кримінальної відповідальності як співучасників злочину вчиненого суб`єктами злочину по її заяві від 25 вересня 2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 26-30, ч. 5 ст. 191 КК України, директора ТУ ДБР у м. Хмельницькому, начальника третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_5 , за ознаками вчинення злочину за ст.ст. 364, 396 КК України слідчого суддю Вінницького міського суду ОСОБА_6 , слідчого суддю Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_7 .

Прокурором Офісу Генпрокурора 24 лютого 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000417, №0000418, №0000419. Центральний аппарат ДБР визначений органом досудового розслідування цих трьох кримінальних проваджень за №31/3/3 645, №31/3/3-564, №31/3/3-543 за однією датою від 24.02.2021.

03 липня 2021 року вона одержала повідомлення слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ОСОБА_4 від 29.06.2021 №2469/14-01-04-21 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000417 від 24.02.2021, але уже об`єднаного кримінального провадження без надання постанови (копії) прокурора про об`єднання цих трьох кримінальних проваджень, що є порушенням вимог ч. 5 ст. 217 КПК України, з процесуальним статусом - свідок. З врахуванням, що її заява від 18 січня 2021 року на ім`я Генерального прокурора України про кримінальні правопорушення вчиненні і заявлені щодо неї, а не іншої особи, що прокурором Офісу Генпрокурора не надано постанови про відмову у визнанні потерпілою, що згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, вона вважає, що вона має статус поторпілого з моменту подання заяви на ім`я Генерального прокурора України про вчиненні кримінальні правопорушення відносно неї, поскільки про вчинення кримінальних правопорушень відносно іншої особи вона не заявляла.

Крім того, в заяві від 25.09.2018, про яку йде мова в заяві від 18.01.2021 на ім`я Генерального прокурора України, йшлося про відмову в реєстрації її права як суб`єкта права на земельну ділянку в Державному реєстрі прав, яка належить їй на підставі правоустановчих документів договору купівлі продажу земельної ділянки від 31.03.2000, посвідченого і зареєстрованого нотаріусом в реєстрі №1245 від 31.03.2000 та державного акту на право приватної власності на землю від 08.08.2000, серія ВН 1563, похідного від договору. Відмова в реєстрації її права на земельну ділянку як суб`єкта права безпідставна - це позбавлення права розпорядження своїм майном, бо без витягу з Державного реєстру прав жодний нотаріус не вчинить жодної нотаріальної дії. Позбавлення права розпорядження своїм майном, це позбавлення права власності, бо право розпорядження являється однією із складових права власності (ст. 317 ЦК України). Тобто, суб`єктами злочину, вказаними в заяві від 25.09.2018, вчинений злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, а суб`єктами злочину, вказаними в заяві на ім`я Генерального прокурора України від 18.01.2021, вчинений злочин як співучасниками (ст.ст. 26-30 КК України) злочину, вчиненому за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який вчинений відносно неї вона безпідставно позбавлена права власності на своє майно, тобто їй заподіяна майнова шкода, що перевищує більше, ніж у двісті п`ятдесят разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що являється тяжким наслідком вчиненого злочину (ст.ст. 364-367 КК України). Враховуючи викладене, скаржник просить скасувати постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні її потерпілим та зобов`язати останню надати їй пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого по її клопотанню від 19.07.2021 у кримінальному провадженні №0000417 від 24.02.2021.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, вимоги скарги підтримала та просила їх задоволити, суду пояснила, що вчиненими кримінальними правопорушеннями їй була завдана майнова та моральна шкода, вона була позбавлена права власності на своє майно.

Слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України її відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000417 від 24.02.2021, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_3 задоволено та зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою (повідомленням) ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 18 січня 2021 року та розпочати досудове розслідування.

На виконання вищезазначеної ухвали слідчого судді прокурором Офісу Генпрокурора 24 лютого 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000417, №0000418, №0000419. Органом досудового розслідування цих трьох кримінальних проваджень був визначений центральний аппарат ДБР.

03 липня 2021 року скаржник отримала повідомлення слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ОСОБА_4 від 29.06.2021 №2469/14-01-04-21 про початок досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000417 від 24.02.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК Українит, без надання постанови (копії) прокурора про об`єднання цих трьох кримінальних проваджень, з процесуальним статусом - свідок.

ОСОБА_3 , вважаючи, що вона має статус потерпілого з моменту подання заяви на ім`я Генерального прокурора України про вчиненні кримінальні правопорушення відносно неї, поскільки про вчинення кримінальних правопорушень відносно іншої особи вона не заявляла, 19 липня 2021 року вона звернулася до слідчого ОСОБА_4 з клопотанням щодо визнання її в об`єднаному кримінальному провадженні №0000417 потерпілою.

Згідно з постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення її у якості потерпілого у вищезазначеному кримінальному провадженні було відмовлено. Обгрунтовуючи своє рішення слідчий ОСОБА_4 зазначила, що на сьогодні у кримінальному провадженні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди відсутні, водночас, з огляду на вимоги ст. 60 КПК України, вона наділена правами (процесуальним статусом) заявника.

Основний закон України забезпечує кожному право на захист своїх прав та свобод у судовому порядку. Охорона гарантованих Конституцією прав та інтересів є одним із провідних завдань кримінального провадження. Інститут відшкодування шкоди у кримінальному провадженні є необхідним для справедливого судового розгляду та відновлення порушених прав.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Обов"язок розгляду клопотань як загальна умова досудового розслідування є гарантією захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, оскільки надає їм можливість активно впливати на хід досудового розслідування, а також є однією з гарантій всебічного, повного й об"єктивного дослідження обставин кримінального провадження, щодо якого проводиться досудове розслідування.

Кримінальний процесуальний закон (статті 55-59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначила ОСОБА_3 , кримінальними правопорушеннями їй була завдана майнова і моральна шкода. Безпідставна відмова в реєстрації її права як суб`єкта права на земельну ділянку в Державному реєстрі прав, яка належить їй на підставі правоустановчих документів договору купівлі продажу земельної ділянки від 01.03.2000, посвідченого і зареєстрованого нотаріусом в реєстрі №1245 від 31.03.2000, та державного акту на право приватної власності на землю від 08.08.2000, серії ВН 1563, похідного від договору - це позбавлення права розпорядження своїм майном, що являється однією із складових права власності, а відтак, вона позбавлена такого права, чим завдана їй майнова та моральна шкода.

В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_4 не спростовує обставини, на які вказує ОСОБА_3 , та не аргументує прийняте рішення.

Вважаю, що очевидність та достатність підстав (ч. 5 ст. 55 КПК України) є оціночним судженням, і вони з`ясовуються через слідчі дії. Значення слідчих дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань. Закон покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом"якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України). Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає від заявника надання органу досудового розслідування доказів моральної або іншої шкоди для надання йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає що скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000417 від 24.02.2021 слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 40, 55, 220, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000417 від 24.02.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 396 КК України, - скасувати.

Зобов"язати слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 пам"ятку про процесуальні права і обов"язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000417 від 24.02.2021.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: