ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/97/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002546 за обвинуваченням: ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених, строк дії якого спливає.

Прокурор, думку якого підтримав представник потерпілого ОСОБА_6 , вважав за необхідне продовжити термін дії запобіжного заходу обвинуваченим, посилаючись на те, що підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, а ризики, встановлені раніше, продовжують існувати та не зменшились, а тому більш м`які запобіжні заходи будуть неефективними.

Захисник ОСОБА_8 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_12 , категорично заперечив проти продовження строків тримання під вартою. Вказував на те, що думка прокурора необґрунтована, доказів наявності ризиків немає. Просив врахувати міцні соціальні зв`язки обвинуваченого та змінити запобіжний захід на домашній домашній арешт.

Захисник ОСОБА_9 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_11 , крім доводів, зазначених адвокатом ОСОБА_8 , звертала увагу на те, що заявлені прокурором ризики не мають ніякого обґрунтування та є недоведеними, і тому просила змінити запобіжний захід на не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_10 , просила змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на не доведення заявлених ризиків, наявність постійного місця проживання в обвинуваченого, а також надмірну тривалість розгляду провадження.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

До обвинувачених було застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався в ході судового слідства.

При цьому суд приймає до уваги практику Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На даний час судове провадження не завершено, що свідчить про наявність ризику перешкодити виконанню завдань кримінального провадження.

При цьому обґрунтованість обвинувачення перевірятиметься судом, який здійснює судовий розгляд, шляхом оцінки наданих сторонами кримінального провадження та потерпілими доказів при прийнятті в нарадчій кімнаті відповідного кінцевого процесуального рішення.

Не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченим в разі визнання їх винними, навіть враховуючи погодження потерпілих зі зменшеним обсягом обвинувачення, суд приймає до уваги те, що останнім інкримінується вчинення декількох злочинів, і тому вважає що ризик ухилення від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є реальним і наведені обставини на думку суду свідчать про спокусу обвинувачених уникнути судової процедури та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому належні гарантії, які би переважали наявні ризики, та свідчили про забезпечення явки обвинувачених до суду відсутні.

Наявність міцних соціальних зв`язків та даних щодо осіб обвинувачених, за відсутності сукупності інших обставин, та з урахуванням наведених ризиків, не свідчать про наявність належних гарантій явки обвинувачених до суду та відповідно не можуть бути підставою для прийняття рішення про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того суд приймає до уваги високу суспільну небезпечність інкримінованих злочинів, що також є причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

При цьому розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі «Lavents v. Latvia» п. 70).

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є підвищена суспільна небезпека злочинів, що інкримінуються обвинуваченим, об`єктом яких є різноманітний спектр суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом.

При цьому суд погоджується з твердженням сторони захисту про те, що зі сплином часу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дещо знижуються, про те, на думку суду, наведені ризики продовжують існувати і є реальними, і тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам з урахуванням обставин справи, особи обвинувачених та іншим обставинам, встановленим у справі.

З огляду на наведене суд вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, відомості, які би свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження відсутні.

Враховуючи викладене суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не перевищує розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки по справі існує справжній суспільний інтерес, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, вислухавши думку учасників судового провадження щодо доцільності продовження тримання під вартою, прийшов до висновку про доцільність продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених, пов`язаного з обмеженням їх прав на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що ряд злочинів, у яких обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинені із застосуванням насильства, суд вважає неможливим застосувати інші, більш м`які, запобіжні заходи, як такі, що зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання ними процесуальних обов`язків та не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 26 січня 2022 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя

Судді