Справа № 362/1832/21
Провадження № 1-кп/362/279/22

ВИРОК
Іменем України
26.01.2022 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000723 від 17.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне Згурівського району Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.09.2020 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт; 11.11.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; 21.12.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2020 засуджений до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вказаний вирок 16.10.2020 вступив в законну силу та 28.10.2020 надійшов для виконання до Васильківського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, який знаходиться за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Алли Горської, 4А.

22.10.2020 за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_2 направлено виклик для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт.

28.10.2020 ОСОБА_7 з`явився до Васильківського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, де йому роз`яснено порядок та умови відбуття покарання, а також він попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України (ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі), про що в цей же день він надав відповідну підписку. Після чого ОСОБА_7 надано направлення до КП «Комбінату комунальних підприємств м. Васильків», яке розташоване в м. Васильків, вул. Гоголя. 32, Київської області, для відбування покарання у виді громадських робіт.

У період з 17.11.2020 по 06.04.2021 ОСОБА_7 на відпрацювання годин жодного разу не з`явився.

Незважаючи на неодноразові повідомлення про наслідки ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_7 без поважних причин, починаючи з 17.11.2020, умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, а саме: не з`являвся до КП «КПП м. Васильків» на відпрацювання, тим самим не виконував встановлені обов`язки та порушив порядок і умови відбування покарання. ОСОБА_7 допустив невихід на громадські роботи більше двох разів, а саме: 10 раз протягом листопада 2020 року.

Станом на 06.04.2021 ОСОБА_7 не відбув покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винним себе за ч. 2 ст. 389 КК України визнав повністю і пояснив, що не відпрацював громадські роботи, тому що працював на оплачуваній роботі, щоб повернути борги. У вчиненому щиро розкаюється.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім того, судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також, відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя», у випадку процедури «заява підсудного про визнання вини», при якій від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно: приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, суд має вирішувати: обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, щиро розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо.

Відповідно до ст. 67 КК України, судом обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи ОСОБА_7 , який раніше судимий, однак на шлях виправлення не став та скоїв нове кримінальне правопорушення, наявності обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з огляду на альтернативні покарання, передбачені санкцією ч. 2 ст. 389 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді арешту.

Судом встановлено, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2021 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2020 року, більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного даним вироком та вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2021, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Відповідно до роз`яснень, даних в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, коли після винесення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще у скоєнні іншого злочину, який вчинено до винесення першого вироку, покарання призначається із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів.
При призначенні засудженому остаточного покарання щодо злочинів, вчинених після постановлення попереднього вироку і до постановлення нового, застосовуються правила частини 4 статті 70 КК, а стаття 71 цього Кодексу не потребує застосування, оскільки призначається покарання за сукупністю злочинів, а попередній вирок уже зараховано до призначеного покарання за сукупністю злочинів. Така ж позиція міститься в Постанові Верховного Суду України № 489/6871/15-к від 03.04.2018 та в постанові Верховного Суду України № 695/1628/18 від 30.11.2021.
Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , було скоєно до постановлення щодо нього вироку суду від 21 грудня 2021 року, при обранні міри остаточного покарання необхідно застосовувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України і призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за попереднім вироком.
З огляду на те, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2021 при призначенні обвинуваченому остаточного покарання вже було враховано невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайогнного суду Київської області від 15.09.2020 року, застосування судом положень ч. 1 ст. 71 КК України у цьому провадженні, є безпідставним.
В строк остаточно призначеного покарання слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком. В зв`язку з продовженням відбуття покарання за попереднім вироком запобіжний захід засудженому не обирається.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
В строк покарання зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком за період з 24 грудня 2021 по день набрання вироком законної сили.
Початком строку відбування покарання ОСОБА_7 за цим вироком вважати момент набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду, за виключенням оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1