УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , яке здійснене 02.07.2021 у кримінальному провадженні, відомості про яке 08.05.2020 внесені до ЄРДР за № 0000016, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру.

В обґрунтування скарги, захисник вказує, що Головним слідчим управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 08.05.20.

02.07.21 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у зазначеному кримінальному провадженні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 426-1 КК України.

На думку адвоката ОСОБА_3 повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000016 є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

Згідно доводів скарги, справа є політично заангажованою, повідомлення про підозру складено на підставі перекручених фактів, вигаданого мотиву, відсутності потерпілого у корисливому злочині, докази отримані внаслідок перекручування очевидних фактів невинуватості особи.

З огляду на викладене заявник стверджує, що повідомлення про підозру було здійснено без дотримання легітимної мети та за відсутності достатніх доказів, в результаті грубого та свавільного зловживання стороною обвинувачення наданими законом повноваженням.

В судовому засіданні адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 скаргу підтримали, з підстав у ній наведених, просили задовольнити. Зауважили, що для повідомлення особі про підозру має бути достатньо доказів, які б давали підстави вважати, що особа причетна до вчинення злочину, вказали на тривалий час проведення досудового розслідування у вказаному провадженні, на те, що підозра є неконкретизованою у частині зазначення часу та місця вчинення кримінальних правопорушень, містить у собі певні формулювання та терміни, які взагалі не існують, висновки експертиз щодо завдання збитків внаслідок вчинення інкримінованих правопорушень, є досить сумнівними, особливо виходячи із методики, яка використовувалась під час їх проведення експертами. Також вказали, на порушення стороною захисту територіальної підсудності у даному кримінальному провадженні під час звернення останніми із відповідними клопотаннями в порядку судового контролю до Печерського районного суду міста Києва.

Підозрюваний ОСОБА_7 скаргу підтримав та просив її задовольнити. Повідомив, що він не вбачає об`єктивності у підозрі, вважає, що підозра не може обґрунтовуватись виключно здогадками слідчого чи прокурора, під час виконання ним обов`язків заступника міністра, жодних дій, які б мали на меті завдання тяжких збитків державі в особі МОУ ним не вчинялось, та наголосив, що відповідно до розподілу обов`язків між керівництвом МОУ він не наділений був повноваженнями будь-яким чином впливати чи надавати вказівки третім особам, щодо особливостей та умов виконання ДОЗ в частині укладання державних контрактів щодо будівництва катерів, чи то санітарних автомобілів.

Прокурор ОСОБА_9 та слідчий ОСОБА_8 заперечували проти скарги та просили відмовити у скасуванні повідомлення по підозру ОСОБА_7 , подали копії матеріалів кримінального провадження на підтвердження своїх доводів. Вказали на обґрунтованість повідомлення про підозру, засновану на зібраних під час досудового розслідування доказах. Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у межах судового контролю неодноразово перевірялась слідчими суддями місцевого суду та апеляційною інстанцією під час розгляду питань щодо доцільності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його дії. Зібрані під час досудового розслідування докази в своїй сукупності свідчать про те, що у сторони обвинувачення було достатньо підстав для повідомлення ОСОБА_7 про підозру.
Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши скаргу та долучені матеріали до неї, матеріали надані прокурором та слідчим, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями п.10 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру у вчиненні злочину підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 08.05.20 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 192, ч.4 ст. 426-1 КК України.

Слідчим другого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 . 02 липня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 426-1 КК України, у вказаному вище кримінальному провадженні.

Отже, адвокат ОСОБА_3 , як захисник ОСОБА_7 , на підставі ст. 303 КПК України має право під час досудового провадження подати слідчому судді скаргу на повідомлення про підозру від 02.07.21, так як сплив строк понад два місяці з дня його складання, кримінальне провадження не закрите прокурором і не було звернення до суду із обвинувальним актом.
Щодо територіальної підсудності вказаної скарги Шевченківському районному суду міста 12.10.21 року ухвалене відповідне рішення колегією суддів Київського апеляційного суду.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Вимоги до змісту письмового повідомлення про підозру закріплені у ст. 277 КПК України. Так, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри або невинуватості особи, з врахуванням положень ст. 17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості та достатності, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Системний аналіз норм КПК України свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.
Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.
Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту достатніх підстав (доказів).
Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має узгоджуватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже, стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.
Застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та терміну здійснення ефективного розслідування.
У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені п. 1 та п. 3 ч. 7 ст. 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування, необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.
Крім того, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене, вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні.
Саме у зв`язку із цим п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру. Адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.
Із урахуванням цього стандарт достатніх підстав (доказів) для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене кримінально-процесуальним законодавством України, у зв`язку із чим застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, п. 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарту обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.
Відповідно до ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Сторона захисту стверджує про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних, достатніх та допустимих доказів, на підтвердження причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих злочинів, отже доводи сторони обвинувачення є необґрунтованими та повідомлення про підозру підлягає скасуванню.
Натомість прокурор та слідчий на підтвердження, що доводи сторони захисту не спростовують того, що мали місце ті обставини, про які зазначено в повідомленні про підозру від 02.07.21, навели у своїх поясненнях інформацію про ті докази, які, на думку сторони обвинувачення, вказують про наявність достатніх підстав для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та надали копії окремих документів кримінального провадження, які не були додані до скарги адвоката та спростовують доводи скарги.
Досліджені у судовому засіданні докази, зібрані у кримінальному проваджені на день складення повідомлення про підозру 02.07.21, переконують слідчого суддю в тому, що в своїй сукупності та взаємозв`язку такі докази відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, і давали стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_7 .
Слід зазначити, що під час розгляду скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя не вправі оцінювати зібрані під час досудового розслідування докази з точки зору їх достатності для складання та направлення до суду обвинувального акта щодо підозрюваного.
Вказане свідчить про наявність підстав для повідомлення про підозру на момент вчинення відповідної процесуальної дії та відповідність тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», який закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.
Доводи скарги сторони захисту і висловлені під час судового засідання позиції щодо не підтвердження матеріалами кримінального провадження наявності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, та щодо недотримання за формою повідомлення про підозру як підстави для скасування підозри, відхиляються слідчим суддею зважаючи на таке.
Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя приходить до переконання, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 02.07.21 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 426-1 КК України у кримінальному провадженні №0000016 від 08.05.20 є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, вказане рішення та процесуальна дія були здійсненні органом досудового розслідування після внесення відповідних відомостей до ЄДРДР, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.
Також, до матеріалів скарги долучені копію ухвал Печерського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду які приймалися під час здійснення судового контролю в частині застосування та продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 .. В зазначених ухвалах неодноразово встановлена обґрунтована підозра останньому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.426-1 КК України, саме за стандартом доказування «обґрунтована підозра».
Здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, слідчий суддя не наділений повноваженням здійснювати перевірку обґрунтованості підозри і встановлювати в діях підозрюваного склад того чи іншого злочину. При розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того, чи має місце переконання за стандартом достатності доказів для цілей повідомлення про підозру.
На даному етапі провадження слідчий суддя також не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час судового розгляду.
Крім того, як повідомлено стороною обвинувачення та не заперечувалось іншими учасниками, у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування продовжено до січня 2022 року, тобто наразі триває, та у відповідності до ст. 279 КПК України у разі виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст. 278 КПК, тобто вручити письмове повідомленні про підозру.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , яке здійснене 02.07.2021 у кримінальному провадженні, відомості про яке 08.05.2020 внесені до ЄРДР за № 0000016- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_11