ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/566/22 Справа № 185/2790/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Павлограді, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, не працюючої, яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 28 вересня 2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлена волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 13 вересня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлена волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 10 жовтня 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 14 листопада 2019 року Амур - Нижньодніпровським районний судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
- 20 травня 2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у кримінальному провадженні № 0000095,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (в режимі в/конференції)

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено їй покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних судових витрат.

За цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що вона 16 березня 2021 року близько 12.30 години прийшла до магазину «Простор-151» Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» за адресою: м Павлоград, вул. Горького, 166, з метою таємного, повторного викрадення чужого майна з вказаного магазину та звернення його на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи у вказаному магазині, шляхом вільного доступу, взяла з полиці стелажів олію-спрей з гаванським горіхом для зволоження і гладкості волосся 118 мл. у кількості 2 шт., загальною вартістю 573,74 грн. та OGX олія-спрей легка зволожуюча з кокосовою олією 118 мл, вартістю 257,67 грн., з яких зняла наклейки штрих-кодів та сховала вказаний товар під куртку.
Після чого, разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась ним на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдала магазину «Простор-151» товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» майнову шкоду на загальну суму 831 гривні 41 копійка.
Крім того, 16 березня 2021 року приблизно о 14.50 годині, ОСОБА_5 прийшла до магазину «Простор-158» Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 97-а. Перебуваючи в приміщенні вказаного магазину та оглядаючи товар, який знаходився на стелажах, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме: олії для волосся «Syoss» Beauty Elixir, 100 мл., олії для волосся AUSSIE3 Miracle Oil Reconstructor, 100 мл, Brelil рідкі кристали Bio 2004 60 мл, Italicare рідкі кристали 100 мл.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, умисно, таємно, повторно, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, взяла з вказаних стелажів зазначений товар та знявши з деяких пляшок штрих-коди, знову ставила пляшки із олією для волосся на полиці. Після чого, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 взяла з полиць товар: «Syoss» олії для волосся Beauty Elixir, 100 мл. у кількості 2 шт., загальною вартістю 284 грн., AUSSIE олії для волосся 3 Miracle Oil Reconstructor, 100 мл., вартістю 101 грн., Brelil рідкі кристали Bio 2004 60 мл. у кількості 2 шт., загальною вартістю 307 грн., Italicare рідкі кристали 100 мл., вартістю 339 грн., поклала їх до пакету, який мала при собі.
З метою доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 почала рухатись до виходу з магазину, бажаючи залишитися непоміченою у своїх злочинних діях, але при проходженні через магнітні ворота при вході у приміщення магазину, спрацювала сигналізація за несплачений товар, у зв`язку з чим остання була помічена керуючою магазином ОСОБА_9 , яка, побачивши, що ОСОБА_10 , не зупиняючись, прискоривши кроки, вибігла з магазину, усвідомлюючи характер здійснюваних нею дій, сприймаючи їх як злочинні, побігла наздоганяти ОСОБА_5 , при цьому кричала останній вслід, щоб та зупинилась, намагаючись тим самим зупинити ОСОБА_5 та повернути викрадене майно.
ОСОБА_5 , усвідомивши, що її протиправні дії викрито та сприймані працівником магазину, як злочинні, та є очевидними для ОСОБА_9 , не довівши свій протиправний умисел до кінця, кинула на землю викрадений нею товар та з місця вчинення злочину зникла.
Тим самим, ОСОБА_5 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки була помічена працівником магазину - ОСОБА_9 .
Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_5 могла спричинили Товариству з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» майнову шкоду на загальну суму 1031 грн.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за:
- ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
В апеляції :
- обвинувачена просить вирок змінити, звільнивши за правилами ст.ст. 75 КК України.
В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що суд не врахував ступінь тяжкості скоєнного злочину, обставини справи та її особу, що вона задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, сина ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 17 грудня 2019 року визнана інвалідом 3 групи, з 13.03.2012 року перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності, а також, зазначає, що суд не врахував її щире каяття.
Обвинувачена в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи були повідомлена належним чином, колегія суддів вважає за можливе, розглянути справу за її відсутності за участю захисника ОСОБА_8 , що відповідає і узгоджується з вимогами частини четвертої статті 401 КПК України.
Заслухавши захисника, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, доведеності вини ОСОБА_5 та правильність правової кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, в апеляційній скарзі обвинуваченої не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо необхідності пом`якшення призначеного їй покарання, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
За приписами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.
Згідно вироку, при обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, вирішуючи питання призначення покарання, в повній мірі врахував, що злочини вчинені ОСОБА_5 , передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до нетяжких та тяжких злочинів. Також, судом було враховано дані про особу обвинуваченої, яка визнала вину повністю, усунула заподіяну шкоду, раніше неодноразово судима, вчинила дані злочини під час іспитового строку.
Обставиною, яка пом`якшує вину обвинуваченої ОСОБА_5 , судом визнано усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжує покарання судом не визнано.
На підставі наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах наближеного до мінімального строку інкримінованих санкцій статей, що є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , та для запобігання вчиненню нею нових злочинів.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
Щодо посилання обвинуваченої, що вона задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога, є неприйнятними, оскільки остання не надала підтверджувальних доказів наявності вказаних обставин та матеріали справи таких доказів не містять.
Доводи обвинуваченої про те, що суд першої інстанції не визнав щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання є безпідставними, оскільки в судом було враховано ту обставину, що ОСОБА_5 визнала вину в скоєнних злочинах в сукупності з іншими обставинами, проте не визнано обставиною такою, що пом`якшує покарання, оскільки остання вчинила дані злочини під час іспитового строку, з чим погоджується колегія суддів.
Також враховуючи, що ОСОБА_5 вчинила повторно аналогічні злочини в період іспитового строку, підстав для застосування до обвинуваченої положень статті 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
З оглядом на вищенаведене, відсутні підстави для пом`якшення покарання обвинуваченій, з тих мотивів, які наведені в її апеляційній скарзі, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке на переконання колегії суддів є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону, а тому апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення, вирок суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у кримінальному провадженні № 0000095 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4