справа № 208/3712/16-к
провадження № 1-кп/208/334/21
УХВАЛА

08 грудня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимими доказів,

ВСТАНОВИВ:

Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами протоколів складених за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено наступне. НСРД контроль за вчиненням злочину проводиться виключно та безпосередньо за постановою прокурора, згідно до вимог норм КПК України. Така постанова не відкрита згідно вимог ст. 290 КПК України стороні захисту, крім того стороні захисту не відкрито доручень наданих оперативним підрозділам для проведення НСРД, а також ухвали слідчого судді на дозвіл про проведення НСРД. Прокурором не надано доказів того, що ним вживались заходи для розсекречення ухвал апеляційного суду, що стали підставою для проведення НСРД.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання. Зазначив, що суду надано докази проведення НСРД, не надано лише документи на підставі яких вони проведені. Суду надано лист Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому зазначено про те, що вживаються заходи для розсекречення цих документів.

Вислухав заявлене клопотання, думку учасників судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Оперативно-розшукова діяльність в України регулюється, зокрема, Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18 лютого 1992 року № 2135-ХІІ, який є складовою кримінального процесуального законодавства.

Відповідно ст.99 КПК є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази, матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», за умови відповідності вимогам цієї статті.

Згідно ч.1 ст.247 КПК України розгляд клопотань, щодо негласних слідчих (розшукових) дій, який віднесений згідно з положеннями глави 21 цього Кодексу до повноважень слідчого судді, здійснюється слідчим суддею апеляційного суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, в зазначеному кримінальному провадженні проводились негласні слідчі (розшукові) дії.

Суду не надано ухвал слідчих суддів апеляційного суду, на підставі яких ці дії було проведено, хоча ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД є правовою підставою для проведення таких дій. У ній зазначається уся наявна інформація, одержана в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів. Тобто, саме з цього процесуального документа суд може дійти висновку про те, чи були під час досудового розслідування законні підстави для проведення оперативно-розшукових заходів та чи можуть бути використані результати їх проведення у доказуванні в кримінальному провадженні.

За відсутності ухвал слідчих суддів апеляційного суду, суд позбавлений можливості перевірити і достовірно встановити, які конкретно негласні слідчі (розшукові) дії та оперативно-розшукові заходи були санкціоновані судом, щодо кого конкретно, на який строк та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб, передбачені законом відповідно до цих судових рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24 січня 2019 року у справі № 711/8744/13-к.

Також, наведений висновок суду узгоджується і з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у рішенні від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» (Mirilashvili v. Russia) ЄСПЛ було зазначено, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Суд констатував, що рішення про відмову розкрити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, і крім цього не було достатньо обґрунтованим.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.03.2021 року встановлено строк для подачі до суду всіх наявних доказів стороною державного обвинувачення по кримінальному провадженню № 0001051 за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у строк до 18 вересня 2021 року, оскільки справа знаходиться на розгляді в Заводському районному суді міста Дніпродзержинська з 2016 року, а дослідження доказів триває з порушенням вимог розумності строку.

Не дивлячись на постановлення судом зазначеної ухвали Сторона обвинувачення не відкрила стороні захисту ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 15.01.2016 № 10/122т, № 10/119т, № 10/121т, № 10/118т, № 10/23т, № 10/117т і не надала їх суду для дослідження. У матеріалах кримінального провадження також не має документів, які б свідчили про те, що сторона обвинувачення у цій справі вживала яких-небудь заходів для розкриття ухвал слідчого судді, які стали підставою для проведення НСРД. Прокурором надано лише лист Дніпропетровської обласної прокуратури без зазначення його дати та номера про те, що вживаються заходи щодо витребовування ухвал апеляційного суду. Ні клопотання прокурора про розсекречення відповідних ухвал, ні відмови комісії з конкретних причин про таке розсекречення матеріали справи не містять.

Суд у відповідності до ч.6 ст.22 КПК, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і кожного судового засідання звертав увагу прокурора на можливість надання суду та стороні захисту процесуальних документів, які стали підставою проведення НСРД.

Також, постановою процесуального керівника про розсекречування матеріалів носіїв інформації від 24.02.2015 року винесено постанову про зняття грифу секретності з постанов прокурора про контроль за вчиненням злочину, ухвал слідчого судді та доручень прокурора співробітниками Управління СБ України (Т.3 а.с.1-2). Натомість розсекречені лише протоколи за результатами проведення НСРД та носії інформації (Т.3 а.с.3-17).

З огляду на положення ст.ст.86,87 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави на які посилається захисник в своєму клопотанні, враховуючи заперечення надані прокурором, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.87, ст.89 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимими доказами протоколів складених за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками задовольнити.

Визнати очевидно недопустимими:

- протоколи за результатами проведення НСРД від 03.02.2016 року;

- протокол за результатами проведення НСРД від 01.02.2016 року;

- протокол за результатами проведення НСРД від 02.02.2016 року;

- протокол за результатами проведення НСРД від 13.02.2016 року;

- протоколи за результатами проведення НСРД від 23.03.2016 року;

- матеріальні носії інформації диски DVR+R до цих протоколів.

Суддя ОСОБА_1