В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/811/21

Провадження № 1-кп/348/115/22

01 лютого 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000002 від 13.03.2021 року, кримінальне провадження №0000066 від 07.05.2021 року та кримінальне провадження №0000072 від 13.05.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, розлученого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, не судимого, українця, громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Крім того, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.
Кримінальні правопорушення ним вчинено при наступних обставинах:

09.03.2021 року близько 12 год. 40 хв. ОСОБА_5 , проходячи повз територію господарства ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , побачив велосипед вітчизняного виробництва, синього кольору, який належить ОСОБА_7 .

В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, безпосередньо спрямований на вчинення крадіжки, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання обвинувачений, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зайшов на територію господарства ОСОБА_6 , звідки таємно викрав велосипед синього кольору, діаметром коліс «28», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта №СЕ-19/109-21/2832-ТВ від 17.03.2021 року, становить 600 грн. 00 коп.

Після вчинення крадіжки обвинувачений залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на суму 600 грн. 00 коп.

Будучи обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та в подальшому, знову вчинив новий умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

27.04.2021 року близько 00 год. 50 хв. ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, зайшов на територію господарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_8 .

Близько 01 год. 00 хв., перебуваючи на території вказаного господарства обвинувачений ОСОБА_5 побачив біля житлового будинку бувший у користуванні велосипед із написами на рамі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чорного кольору. В цей час у останнього раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, ОСОБА_5 таємно викрав бувший у користуванні велосипед із написами на рамі «VSF Fahrrad manufactur T50s», чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/109-21/5342-ТВ від 20.05.2021 року становить 7126 грн. 00 коп.

Після вчинення крадіжки обвинувачений покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_9 завдано майнової шкоди на суму 7126 грн. 00 коп.

Крім того, 06.05.2021 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходився в приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із власником домоволодіння ОСОБА_10 вживали алкогольні напої.

Близько 23 год. 30 хв. обвинувачений побачив на дивані, в одній із кімнат житлового будинку, бувший у користуванні мобільний телефон марки «General Mobile», моделі «GM 8Go», в корпусі сірого кольору, який знаходився у полімерному чохлі жовтого кольору, що належить ОСОБА_10 .

В цей час у обвинуваченого раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, реалізуючи який, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_10 спав, ОСОБА_5 таємно викрав бувший у користуванні мобільний телефон марки «General Mobile», моделі «GM 8Go», об`ємом пам`яті 1/16 Gb, в корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/109-21/4946-ТВ від 14.05.2021 року становить 761 грн. 00 коп. та чохол полімерний жовтого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/109-21/4946-ТВ від 14.05.2021 року становить 57 грн. 00 коп.

Після вчинення крадіжки обвинувачений покинув житловий будинок, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_10 завдано майнової шкоди на суму 818 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах визнав повністю та пояснив, що 09.03.2021 року близько 12 год. 40 хв. він повертався від свого знайомого ОСОБА_10 , з яким розпивав алкогольні напої, і проходячи неподалік сільської ради побачив на подвір`ї одного з господарств старий велосипед марки «Україна», синього кольору, який він вирішив вкрасти.

Взявши даний велосипед, він поїхав на ньому до себе додому. Прибувши до свого будинку він зайшов до односельчанина щоб придбати горілку, а взамін залишив викрадений велосипед, після чого пішов додому.

Через два-три дні до нього приїхали працівники поліції, які забрали його у відділ поліції, де він розповів про крадіжку велосипеда. Ствердив, що на даний час велосипед він повернув потерпілому ОСОБА_7 .

Також пояснив суду, що 27.04.2021 року о 00 год. 50 хв. він зайшов до свого доброго знайомого ОСОБА_8 , якого в цей час не було вдома, а був його батько. Вийшовши з будинку близько 01 год. 00 хв., він побачив велосипед, який знаходився на території даного господарства, взяв його і поїхав в с.Вишнівці до ще одного свого знайомого. Розпивши алкогольні напої, останній запропонував купити в нього велосипед, на якому він приїхав, на що він погодився, оскільки перебував у нетверезому стані. Отримавши за велосипед 600 грн. він пішки пішов додому.

Через декілька днів до нього прийшов дільничний офіцер поліції, якому він розповів кому продав викрадений велосипед. Після цього вони з поліцейським поїхали до його знайомого та забрали велосипед.

Що стосується викраденого мобільного телефону зазначив, що 06.05.2021 року близько 21 год. 00 хв. він знаходився в приміщенні житлового будинку ОСОБА_10 , з яким вони розпивали алкогольні напої. Спочатку вони були вдвох, а потім підійшов ще один сусід.

Через деякий час ОСОБА_10 заснув, його сусід пішов додому, а він залишився сидіти на кріслі за столом і дрімав. Трохи пізніше він побачив на дивані, в одній із кімнат житлового будинку, мобільний телефон сірого кольору, який поставив собі в кишеню.

Під ранок він прокинувся і побачивши, що його знайомий ОСОБА_10 ще спить, пішов до себе додому.

На наступний день зранку, він сидів у парку та пив пиво. В цей час до нього підійшов дільничний інспектор і забрав його до відділу поліції, де він повернув викрадений телефон.

Усвідомлює, що вчинив умисні кримінальні правопорушення. Просить суд його суворо не карати, у вчиненому щиро розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення. Запевнив суд, що подібного більше не повторить.
Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України. А умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), повторно, також правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України, які відносяться відповідно до вимог ст.12 КК України до кримінальних проступків (ч.1 ст.185 КК України) та нетяжких злочинів (ч.2 ст.185 КК України), обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання, за яким характеризуються позитивно, на обліку в психіатричному і наркологічному кабінетах не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування потерпілим заподіяних збитків, які будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до нього не мають.

Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. для окремих осіб).

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України, в межах, встановлених в санкціях відповідних частин даної статті КК України, а саме у виді обмеження волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити у виді обмеження волі.
Разом з тим, беручи до уваги всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та обставини, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства, і що є підстави звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України, а тому з врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити іспитовий строк - 1рік.

Згідно ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_5 під час іспитового строку слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, саме таке основне покарання у виді обмеження волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Суд констатує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б вказувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи наведене, обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обгрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Відносно запобіжного заходу, суд констатує наступне:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Таким чином, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на момент розгляду даного провадження відсутній.

Разом з тим, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також те, що суд прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України та визначивши іспитовий строк, суд приходить до висновку про можливість не обирати запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу.

Відшкодування судових витрат належить вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, арешт на майно не накладався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 визначити 2 (два) роки обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Згідно п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України під час іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , в користь держави 2705 грн. 07 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні судових товарознавчих експертиз: по кримінальному провадженні №0000002 від 13.03.2021 року, вартістю 817 грн. 25 коп., по кримінальному провадженні №0000066 від 07.05.2021 року, вартістю 1029 грн. 72 коп. та по кримінальному провадженні №0000072 від 13.05.2021 року, вартістю 858 грн. 10 коп.

Речовий доказ: велосипед синього кольору, діаметром коліс «28», який згідно постанови дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 15.03.2021 року переданий на зберігання до кімнати речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та в подальшому переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили повернути власнику: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_2 .

Речовий доказ: велосипед із написами на рамі «VSF Fahrrad manufactur T50s», чорного кольору, який згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 14.05.2021 року переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили повернути власнику: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю АДРЕСА_1 .

Речові докази: мобільний телефон марки «General Mobile», моделі «GM 8Go», об`ємом пам`яті 1/16 Gb, в корпусі сірого кольору та чохол полімерний жовтого кольору, які згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 07.05.2021 року передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили повернути власнику: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителю АДРЕСА_2 .

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1