КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представників власника майна ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури у м. Києві ОСОБА_9 та накладено арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження, користування та вчинення будь-яких реєстраційних дій, а саме на автомобіль марки Mercedes Benz HL350, д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі і двигун вказаного автомобіля № НОМЕР_2 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає про невідповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України. Вказує, що прокурор просить накласти арешт на автомобіль д.н.з НОМЕР_3 , тоді як у ОСОБА_7 вилучено автомобіль номерний знак « НОМЕР_4 Montana - 10». Стверджує, що у власника майна вилучено автомобіль Mercedes Benz класу ML350, тоді як прокурор просить накласти арешт на автомобіль Mercedes Benz класу HL350. Додає, що постанова про призначення групи прокурорів містить інформацію про призначення прокурора ОСОБА_9 у кримінальному провадженні від 04.08.2021, а не від 05.08.21, а повідомлення про початок досудового розслідування датовано 26.05.2021, хоча відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2021.

Далі в апеляційній скарзі адвокат звертає увагу суду на те, що подаючи клопотання про арешт майна на автомобіль, прокурор зазначає, що двигун № НОМЕР_2 рахується в базі Інтерполу як викрадений, що підтверджується ЄО №45459 від 04.08.21, проте документ з такими реквізитами у матеріалах справи відсутній. Стверджує, що в матеріалах справи міститься копія аркушу під назвою «Результат пошуку викрадених автомобілів», який містить інформацію наступного змісту: Розділ - VIN ( НОМЕР_5 ); Розділ - Марка (Mercedes-Benz); Розділ - Модель (GLS 350 D 4МАТІС/166), проте інформації про те, що саме двигун № НОМЕР_2 перебуває у розшуку, відповідний аркуш не містить.

У підсумку автор апеляційної скарги вказує, що стороною обвинувачення не обгрунтовано причетність власника майна до даного кримінального провадження. Додає про порушення ст. 172 КПК України, відсутність правових підстав для арешту майна та формальний розгляд клопотання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні відділу дізнання Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001799, відомості про яке 05.08.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.
09.08.2021 прокурор Деснянської окружної прокуратури у м. Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, із забороною відчуження, розпорядження, користування та вчинення будь-яких реєстраційних дій, а саме на автомобіль марки Mercedes Benz HL350, д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі і двигун вказаного автомобіля № НОМЕР_2 , яке ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року, задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання апелянта на невідповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визнання речовим доказом від 05.08.2021, відповідно до якої, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а.с. 30), з тих підстав, що двигун автомобіля є об`єктом кримінально протиправних дій, а саме був викрадений.

Твердження захисника про те, що стороною обвинувачення не обгрунтовано причетність власника майна до даного кримінального провадження, колегія суддів визнає обґрунтованими, проте положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України не вимагають наявності обгрунтованої підозри щодо особи під час вирішення питання про арешт майна.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що прокурор просить накласти арешт на автомобіль д.н.з НОМЕР_3 , тоді як у ОСОБА_7 вилучено автомобіль номерний знак « НОМЕР_4 Montana - 10», та те, що вилучено автомобіль Mercedes Benz класу ML350, а прокурор просить накласти арешт на автомобіль Mercedes Benz класу HL350, на переконання колегії суддів, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням тотожності він-коду вилученого автомобіля та автомобіля, на який прокурор просить накласти арешт, а саме 4JGDA2EB4CA016488, що підтверджується протоколом огляду від 04.08.2021 (а.с. 11-13).

Крім того, необхідним буде зазначити, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_8 не заперечував того факту, що арешт накладено саме на автомобіль ОСОБА_7 .

Посилання апелянта на те, що постанова про призначення групи прокурорів містить інформацію про призначення прокурора ОСОБА_9 у кримінальному провадженні від 04.08.21, а не від 05.08.21, як на підставу для скасування ухвали, колегія суддів не бере до уваги, з урахуванням того, що відомості про дане кримінальне провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2021, а датою надходження заяви про кримінальне правопорушення є 04.08.2021, що вказує на допущену описку. Це ж саме стосується і дати повідомлення про початок досудового розслідування.

Посилання адвоката на відсутність у матеріалах провадження документу ЄО №45459 від 04.08.21, який, як вказує ініціатор клопотання, підтверджує, що двигун № НОМЕР_2 рахується в базі Інтерполу як викрадений, слід визнати непереконливим, з урахуванням наявності у матеріалах провадження документу «Результат пошуку викрадених автомобілів» від 04.08.21, відповідно до якого, за критерієм №1513 рахується автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLS 350 D 4МАТІС/166, VIN ( НОМЕР_5 ), який перебуває у розшуку (а.с. 29).

Твердження адвоката про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки такі твердження спростовуються змістом клопотання сторони обвинувачення про арешт майна та змістом оскаржуваного судового рішення, відповідно до яких метою накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні,є забезпечення збереження речових доказів.

Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна відбувся без повідомлення власника майна заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури у м. Києві ОСОБА_9 та накладено арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження, користування та вчинення будь-яких реєстраційних дій, а саме на автомобіль марки Mercedes Benz HL350, д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі і двигун вказаного автомобіля № НОМЕР_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4