печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 та заборонити особі, у володінні якої перебуває вищезазначене майно, відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що у провадженні СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003014 від 02.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.09.2020, невстановлена особа, шляхом обману, заволодолі чужим майном, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті чого було завдано шкоду в особливо великих розмірах.

12.06.2020 у приміщенні квартири АДРЕСА_1 було виявлено труп громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цього ж дня, труп ОСОБА_5 направлено на проведення судово-медичної експертизи, висновок якої на даний час отримано не було.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 11.09.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа ОСОБА_7 та зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 17.06.2008 року реєстраційний номер № 1701 посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 . У покійного ОСОБА_5 близьких родичів не було і намірів комусь дарувати, заповідати чи продавати квартиру останніх не мав.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_9 повідомив, що він з 1987 року проживає в кв. АДРЕСА_3 і з 1960-х років він знав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав в цьому ж будинку в квартирі АДРЕСА_4 . Також він повідомив, що останні 10-12 років ОСОБА_10 проживав в даній квартирі один, близьких родичів в нього не було, також він ніколи не був одружений і дітей не мав. Окрім того після своєї смерті ОСОБА_5 , приблизно місяць пролежав в своїй квартирі доки працівники МЧС не вибили двері і викликали поліції.

Допитано в якості свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що з 2019 року, він є член громадської організації «всеукраїнська організація підтримки ЖБК і ОСББ». На даний момент він член громадської ради при Печерській районній адміністрації м. Києва, а саме входить до комісії з питань комунальної власності. Також до складу комісії в якості експерта, що до протидії шахрайства з нерухомістю входить ОСОБА_12 . В процесі їхньої спільної роботи ОСОБА_13 повідомив йому, що є квартира в Печерському районі, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , яка дивним чином перейшла в право власності невідомих осіб. Він вирішив перевірити дану інформацію і разом з ОСОБА_13 і членом громадської ради ОСОБА_14 , вирушили до цієї квартири і процесі спілкування з сусідами, які їм повідомили, що в квартирі під АДРЕСА_4 проживав чоловік, який помер в травні або в червні 2020 року, проживав цей чоловік один, родичів в нього не було. Також йому стало відомо, що квартира перейшла в право власності невідомих осіб на підставі договору дарування від 2008 року виданого в Донецькій області.

Допитано в якості свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що з 2018 року, він є головою організації «Печерська варта», дана організація займається протидією шахрайства з нерухомістю. Так в середині липня він зустрівся зі своїм знайомим який повідомив йому, що є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , власник даної квартири помер і щоб дану квартиру не переоформили, він попросив його зайнятись захистом спадкового майна В подальшому на протязі ще деякого часу з різних джерел йому повідомляли за цю квартиру. І тоді він зрозумів, що є реальний ризик того, що дана квартира дійсно перейде в руки шахраям. В подальшому в вересні 2020, він зайшов до державного реєстру прав на нерухоме майно і побачив, що вищевказана квартира перейшла в власність невідомої особи на підставі договору дарування, який був виданий в 2008 році в Донецькій області. Також на протязі приблизно 4 місяців, він залучений до громадської ради при Печерській РДА, експертом щодо протидії шахрайств з нерухомістю. Там він познайомився з ОСОБА_16 , якому і повідомив про факт шахрайства з вищевказаною квартирою, а він в свою чергу написав заяву до поліції. Окрім того 03.10.2020, він разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_14 ( НОМЕР_1 ), вирішили поспілкуватись з жителями будинку АДРЕСА_5 і детальніше дізнатись, щодо долі квартири АДРЕСА_4 в цьому будинку. Під час спілкування з жителями цього будинку вони дізнались, що чоловік який проживав в квартирі АДРЕСА_4 , був сам, близьких родичів в нього не було.

Допитано в якості свідка ОСОБА_17 , який повідомив, що з 1980 року, він проживає за адресою: АДРЕСА_6 , приблизно з 1995 року, він дізнався, що в квартирі АДРЕСА_4 , яка знаходиться під його, проживає ОСОБА_18 . Проживав він там разом зі своєю мамою, яка приблизно 10-12 років тому померла. Після цього він проживав там один. Чи проживав з ним ще хтось на протязі останніх 10-12 років, він не чув та не бачив. На скільки йому відомо близьких родичів в нього не було. Окрім того на скільки він знає одружений він не був. Також на початку літа 2020 в усьому будинку відключили газ і виникла необхідність потрапити в квартиру АДРЕСА_4 , однак двері ніхто не відкривав і ОСОБА_19 слухавку телефону не підіймав. В подальшому, ОСОБА_17 пішов до дільничного офіцера поліції і попросив його, щоб він допоміг знайти сусіда з квартири АДРЕСА_4 . В свою черга дільничний підійшов до двері ОСОБА_19 і почув, що там дуже сильний запах і скоріше за все ОСОБА_19 помер. Потім вони викликали СОГ і МЧС для того зайти в квартиру і подивитись чи живий ОСОБА_19 , після того як співробітники МЧС відчинили двері почало дуже сильно воняти і він разом з працвниками МЧС побачили, що ОСОБА_19 помер в кімнаті на ліжку, в подальшому тіло забрали санітари для встановлення причини смерті, а квартиру закрили співробітники поліції і опечатали. Ткаож ОСОБА_17 разом з сусідами намагався знайти родичів ОСОБА_19 , але все було без результатно.

09.10.2020 слідчим винесено постанову про визнання об`єкту нерухомості, квартиру АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003014 від 02.10.2020.

24.11.2021, ухвалою Печерського районного суду м. Києва у межах проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0003014 від 02.10.2020 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Не зважаючи на заборону суду на відчуження об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , вказаний об`єкт було продано та прилюдних торгах.

01.10.2021 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Таким чином, оскільки з кримінального провадження вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно є об`єктом кримінально-протиправного дій, оскільки заволодіння квартирою, майном та виселення з квартири відбулося протиправним шляхом, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно вказане вище, встановивши заборону відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним, оскільки таке майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 та заборонити особі, у володінні якої перебуває вищезазначене майно, відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1