Справа № 159/5812/20
Провадження № 1-кп/159/58/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду в м. Ковель обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000869 від 10 травня 2019 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Будники Любомльського району Волинської області, українки, громадянки України, заміжньої, фізичної особи підприємця, з середньою освітою, зареєстрованої та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

встановив:
обвинувачена ОСОБА_4 , 09 травня 2019 року близько 15 години 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель Омега», державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Ковелі на вулиці Грушевського, проявивши неуважність та необережність, не врахувала дорожню обстановку на даній ділянці дороги, не вибрала безпечну швидкість руху, внаслідок чого вчинила наїзд на пішохода, малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїжджу частину дороги по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Опель Омега».

У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітня потерпіла ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому третього і четвертого ребер справа із забоєм легень, тупої травми живота, перелому лонної кістки справа.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають в прямому причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_4 вимог п. 2.3 б), п. 18.1 Правил дорожнього руху. Так, п. 2.3. зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.18.1 - наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, - зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Будучи допитаною у ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 винуватою себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Показала, що дійсно в зазначену дату та час керувала автомобілем по вул.Грушевського в м.Ковелі та проявивши неуважність допустила наїзд на малолітню потерпілу, яка переходила проїзну частину дороги, а точніше несподівано вибігла перед автомобілем. При призначені покарання просить врахувати її сімейний та майновий стан. Заявлена до відшкодування шкода є неспівмірною з її доходами.

Крім повного визнання своє винуватості вина обвинуваченої у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні об`єктивними доказами, які суд в їх сукупності відносить до належних і допустимих і покладає в основу обвинувального вироку.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 дала суду показання про те, що дійсно в травні 2019 року, коли вона поверталася із занять та переходила вулицю ім.Грушевського в м.Ковель на пішоходному переході було скоєно наїзд автомобілем в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження та перебувала тривалий час на лікуванні

Крім зазначених вище показань, винуватість обвинуваченої доводиться також наступними доказами:

Витягом з ЄРДР від 10.05.2019 року підтверджено факт початку досудового розслідування за ч.1 ст.286 КК України з підстав скоєння ОСОБА_4 дорожньо-транспортної пригоди 09.05.2019 року .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 05.12.2019 року № 202 потерпіла ОСОБА_8 09.05.2019 року внаслідок отриманих травм під час дорожньо-транспортної пригоди в тяжкому стані була доставлена швидкою медичною допомогою у лікарню. У потерпілої відмічені тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритого перелому третього-четвертого ребер справа, перелому лонної кістки справа, тупої травми живота, множинних саден обличчя, грудної клітки, обох верхніх і нижніх кінцівок, забою легень, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо від виступаючих частин кузова автомобіля, за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 09 липня 2020 року №50 вказані у вищенаведеному висновку експерта тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_8 найбільш вірогідно утворилися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду автомобіля із наступним її падінням на дорожнє покриття. Відповідно до п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. № 6 (далі - Правила), тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому третього-четвертого ребер справа із забоєм легень, тупої травми живота, перелому лонної кістки справа належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, оскільки для їх лікування необхідний термін понад 21 день. Згідно з п.2.3.3. Правил тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку належить до категорії легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я; відповідно до п.2.3.5. Правил тілесні ушкодження у вигляді множинних саден на шкірі обличчя, грудної клітки, обох верхніх і нижніх кінцівок до легких тілесних ушкоджень.

Протоколами огляду місця події від 09.05.2019 року та огляду транспортного засобу від 10.05.2019 року підтверджуються обставини дорожньо-транспортної пригоди на пішохідному переході на вулиці Грушевського, навпроти будинку №2а в місті Ковелі, а саме: наявність на дорожньому покритті слідів гальмування, схожих на кров плям бурого кольору, уламків транспортного засобу; наявність пошкоджень під правою передньою фарою та передньому реєстраційному номері автомобіля марки «Опель Омега», державний номерний знак НОМЕР_1 .

За результатами судових інженерно-транспортних експертиз від 29.11.2019 року №440, 23.01.2020 року №599, №552 та 29.09.2020 року №470 з технічної точки зору водій автомобіля «Опель Омега» при дотриманні Правил дорожнього руху мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, на момент експертного огляду гальмова система, ходова частина та система рульового керування автомобіля, знаходилися в працездатному стані.

Під час проведення слідчого експерименту від 13.11.2019 року за участю обвинуваченої, її захисника, потерпілої, її законного представника, обвинувачена та потерпіла вказали на місце дорожньо-транспортної пригоди, деталізували її обставини фактично підтвердивши обставини зазначені в обвинувачені.

Таким чином на підставі аналізу зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції станом на 09.05.2019 року), тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, та вірність кваліфікації дій обвинуваченої на досудовому слідстві за вказаним законом.

В ході судового розгляду прокурором змінено обвинувачення і додатково вказано на порушення ОСОБА_4 вимог п.2.13 ПДР України, яке знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та спричиненими наслідками. На переконання суду таке обвинувачення є необґрунтованим, а тому підлягає виключенню.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України та п. 3 ПП ВРСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до яких, призначаючи покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину має виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення та її особу у їх сукупності, зокрема те, що обвинувачена є раніше несудимою, позитивно характеризується за місцем проживання, кримінальне правопорушення скоєно з необережності, її сімейний та майновий стан і зокрема те, що вона має на утриманні двох дітей, одна з яких є інвалідом другої групи, чоловік має інвалідність третьої групи та не працює, винуватість свою визнала повністю та в скоєному щиро розкаюється.

До обтяжуючих покарання обставин обвинуваченій суд відносить - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченій у виді штрафу та позбавляючи її права керувати транспортними засобами, суд бере до уваги обставини які викладені вище, а також те, що вона має на утриманні малолітню дитину до 14 років. Обираючи саме таке покарання суд враховує також необхідність обвинуваченої в майбутньому у випадку необхідності та підставності відшкодувати потерпілій заподіяну їй матеріальну шкоду, пов`язану з продовженням лікування.
Застосовуючи додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом слід врахувати, що обвинувачена грубо порушила ПДР і через свою необережність допустила наїзд на потерпілу в зоні дії знаку «пішохідний перехід».
Саме таке покарання на переконання суду буде виваженим і справедливим та відповідатиме фактично скоєному і обставинам по справі та особі винної.

До початку судового розгляду законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 та Страхової компанії «Оранта» про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Вимоги мотивовано тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої потерпіла отримала травми, тривалий час перебувала на лікуванні у лікарні, протягом двох місяців дотримувалася постільного режиму вдома, проходила обстеження і консультації дитячого гінеколога, невропатолога і травматолога, отримувала призначення щодо лікування. Загалом на придбання ліків витрачено понад 30 тисяч гривень, проте чеків збережено лише на суму 8678 грн. Для усунення наслідків отриманих тілесних ушкоджень після дорожньої пригоди у 2021 році проведено операцію вартістю 27000 грн. Також внаслідок протиправних дій обвинуваченої дитині завдано моральних страждань, порушено звичний ритм життя, вона переживає неприємні спогади, тривогу, уникає розмов з приводу даної події, не відвідує спортивні секції, на уроках фізкультури займається у спецгрупі, проходить обов`язкові додаткові огляди лікарів, потребує реабілітаційних процедур.

З урахуванням заяв про збільшення позовних вимог та залучення співвідповідачем страхової компанії позивач просив стягнути 35678 грн. матеріальної шкоди, що полягали у витратах на лікування і реабілітацію дитини, та 250000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В судовому засіданні представником потерпілої було заявлено клопотання про залишення позову в частині відшкодування майнової шкоди без розгляду в зв`язку з відшкодуванням її страховою компанією.

Обвинувачена з цих підстав визнала позов частково ствердивши, що сума яка заявлена до відшкодування є надто завищеною і не помірною для неї, враховуючи її майновий та сімейний стан.

Захисник обвинуваченої вважає позов по відшкодуванню моральної шкоди необґрунтованим та не підтвердженим будь якими доказами, а тому в його задоволені просила відмовити.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

Статтею 62 КПК України передбачено, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 ст. 1167 ЦК визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди. А відповідно до пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як зазначено у ч. 3 ст. 23 ЦК, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В своєму рішенні Велика Палата Верховного суду у справі №752/17832/14-ц від 15.12.2020 року вказала, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливасті та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безмірного збагачення.

Виходячи з наведеного вище законодавства та судової практики суд приходить до однозначного висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи позов на суму, що становить 65000 грн. судом враховуються встановлені фактичні обставини по справі, глибину моральних та психічних страждань потерпілої, тривалість її лікування, необхідність моральної реабілітації, вимушеність змін у її житті і т.п., а також приймається до уваги і сімейний та майновий стан обвинуваченої, яка об`єктивно позбавлена можливості відшкодувати в такому розмірі заявлену до відшкодування моральну шкоду.

Вказана сума, яка визначена судом для відшкодування моральної шкоди буде відповідати принципам співмірності, виваженості, справедливості та розумності і відповідатиме прецедентій практики Європейського суду з прав людини.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої, а доля речових доказів вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (в редакції станом на 09.05.2019) та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_6 , який діє в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь малолітньої потерпілої ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в загальній сумі 6331,92 ( шість тисяч триста тридцять одну грн. 92 коп.).

Арешт на майно накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 13 травня 2019 року, а саме автомобіль марки «Опель Омега», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на території майданчику зберігання транспортних засобів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області скасувати та вказаний транспортний засіб передати його законному власнику, відповідно до реєстраційних документів.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1