ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/638/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2944/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.296 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого та прокурорів на вирок Московського районного суду м. Харкова від 19 07 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого ФОП « ОСОБА_11 », одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , 2009 року народження та ОСОБА_13 , 2014 року народження, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у в чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком у 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09 06 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати в дохід держави за проведення автотоварознавчої експертизи № 11166 від 06 07 2020 року у розмірі 4903,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави на користь Харківського НДЕКЦ за проведення судово-балістичних експертиз витрати у розмірі 980,70 грн. та 1144,15 грн., всього ж 2124,85 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 18 05 2020 року, близько 08 50 години, рухаючись на власному транспортному засобі Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , у попутному напрямку по вул. Героїв Праці в м. Харкові до перехрестя вул. Героїв Праці та вул. Академіка Павлова в м. Харкові створив небезпеку на дорозі для іншого учасника дорожнього руху, раніше йому не знайомого, ОСОБА_9 , який також рухався у попутному напрямку на власному транспортному засобі Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 .
ОСОБА_7 рухаючись на транспортному засобі Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , знизивши швидкість, перебуваючи на другій полосі дорожнього руху по вулиці Героїв Праці в м. Харкові, зрівнявся з водієм автомобіля Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , який в свою чергу знизив швидкість, рухаючись у попутному напрямку на першій полосі вищевказаної вулиці навпроти будинку 26-а в м. Харкові.
В подальшому, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, з мотивів явної неповаги до суспільства, які виразились у нахабному прояві зневажливого ставлення до громадського порядку, та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, прагненні самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, та саме в такий спосіб протиставити себе суспільству, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в суспільстві, а саме під час дорожнього руху, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, використовуючи малозначний, нікчемний привід, а саме конфлікт, пов`язаний з порушенням, на думку ОСОБА_7 , ОСОБА_9 правил дорожнього руху, усвідомлюючи той факт, що він знаходиться у денний час в громадському місці, де перебувають сторонні особи, а саме інші учасники дорожнього руху, водії, пішоходи, розташовані торгівельні об`єкти, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у пошкодженні в подальшому майна потерпілого ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, розуміючи що він знаходиться в полі зору сторонніх осіб, знаходячись за кермом власного автомобіля Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , з полиці, розташованої на водійських дверцятах, демонстративно дістав спеціально пристосований предмет, для спричинення тілесних ушкоджень, а саме 9-ти зарядний револьвер калібру 4 мм моделі «Екоn рythоn 3» № НОМЕР_3 виробництва Туреччини, який згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 10/3/325СЕ-20 від 30 06 2020 року, призначений виробником для тренування стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків патронами Флобера калібру 4мм і до категорії вогнепальної зброї не відноситься, виготовлений промисловим способом, справний та придатний для використання за призначенням, який був споряджений патронами у кількості 2 штук, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 10/3/326СЕ-20 від 30 06 2020 року, є патронами небойового призначення калібру 4 мм (Флобер) і до категорії боєприпасів не відносяться.
Після цього, ОСОБА_7 , тримаючи у руках вищевказаний револьвер, продовжуючи свої умисні протиправні хуліганські дії, незважаючи на присутність сторонніх осіб навколо, почав направляти револьвер в бік потерпілого ОСОБА_9 , який в цей час перебував за кермом автомобілю Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , тим самим, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , бажаючи показати свою ніби вищість, здійснив два постріли у зачинене праве переднє вікно автомобілю Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що в салоні за кермом перебуває раніше не знайомий йому потерпілий ОСОБА_9 , чим пошкодив майно потерпілого та завдав останньому матеріального збитку.
Згідно з судовою автотоварознавчою експертизою № 11166 від 06 07 2020 року, вартість матеріальної шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 в результаті пошкодження автомобілю Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_4 року) становить: 1219,56 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобілю Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті пошкодження ( НОМЕР_5 ) становить: 2417,70 грн.
В результаті злочинної діяльності ОСОБА_7 , було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в суспільстві, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_9 , наданих йому Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність, а також завдано матеріальної шкоди.
Після чого, ОСОБА_7 на власному автомобілі Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник у попутному напрямку по вул. Героїв Праці в м. Харкові.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом першої інстанції за ч.4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить про скасування вироку відносно ОСОБА_7 та про закриття кримінального провадження. Цивільний же позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди просить залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилається на відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України, оскільки у діях останнього було відсутнє грубе порушення громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, який би супроводжувався особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Вказує, що ОСОБА_7 мав на меті лише припинити дії, які на його думку були протиправними та небезпечними.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції, всупереч вимогам, передбаченим ст. 94 КПК України, не було надано оцінки долученим стороною захисту документам, а саме: копії листа дізнавача відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області голо зубова В. на ім`я ОСОБА_7 про направлення постанови про закриття кримінального провадження № 000087; копії відповіді начальника департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області від 05 02 2021 року щодо причин не притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності та копії відповіді ОСОБА_14 на адвокатський запит ОСОБА_8 від 10 02 2021 року щодо результатів розгляду матеріалів щодо притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності (а.с. 224-228).

Із зазначеним вирком не погодився прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , яка в свої апеляційній скарзі просить про скасування вироку відносно ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у зв`язку з його м`якістю та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком у 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін (а.с.229-232).

На вказаний вирок подав апеляційну скаргу перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_16 , який, в свою чергу, просить про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням положень ст. 75 КК України при призначенні покарання, що потягло за собою неправильне та безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, а також у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та про ухвалення нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років (а.с.238-241).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі, заперечуючи при цьому проти задоволення апеляційних скарг прокурорів.

Прокурор в судовому засіданні частково підтримала доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та просила про її задоволення в частині скасування вироку та ухвалення нового та підтримала у повному обсязі апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури, наполягаючи на її задоволенні. Проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечувала.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційних скарг, не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого, самого обвинуваченого та прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурорів не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом першої інстанції саме за ч.4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого в частині відсутності у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів констатує, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції частково визнав свою вину у вчиненому, пояснивши при цьому, що 18 05 2020 року їхав вранці на роботу на своєму автомобілі Honda Civic по вул. Героїв Праці в м. Харкові в третьому ряду. У попутному напрямку їхав автомобіль марки Renault Sandero, водій якого кілька разів порушив правила дорожнього руху, підрізав справа наліво, виїхав на подвійну суцільну смугу, підрізав зліва направо. Йому прийшлося маневрувати та гальмувати. Для охоронця зі своєї роботи він купував шумовий револьвер «Флобер», продається без дозволу, і 2-3 місяці він лежав у нього в машині в ніші дверей, ніколи до цього його не використовував. В машині у нього була ще людина, але поліцію він не викликав. Він був схвильований поведінкою водія автомобіля марки Renault Sandero, боявся за своє життя, тому коли порівнявся з зазначеним автомобілем, дістав пістолет та двічі вистрелив у бік водія, щоб його налякати. В яку частину здійснив постріл, він не бачив. Потім, без зупинки, оскільки позаду їхав інший автомобіль, він поїхав далі. Людей навкруги в той час було мало. Заперечує хуліганський мотив у своїх діях.

Незважаючи на лише часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення, а призначаючи покарання за його вчинення, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Висновки суду, зокрема ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який по суті не заперечував того факту, що він дійсно здійснив постріли у бік водія автомобіля марки Renault Sandero, який рухався по вул. Героїв Праці у м. Харкові.

Доводи ж апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України у зв`язку з відсутністю у діях обвинуваченого його складу не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 18 05 2020 року їхав на автомобілі Renault Sandero Stepway, номерний знак НОМЕР_2 , до родичів за сімейними обставинами. Приблизно о 08-55 годині, коли під`їжджав до перехрестя вул. Героїв Праці та вул. Валентинівської в м. Харкові його підрізала машина чорного кольору з тонованим склом, потім поїхала вперед. Він перетнув перехрестя вул. Героїв Праці та вул. Академіка Павлова, через 200-300 м, в районі станції метро «Героїв Праці», чорний автомобіль порівнявся з його автомобілем, відкрилося вікно та пролунали два постріли, а машина поїхала вперед. Ствол чи пістолета, чи револьвера був направлений йому в обличчя. Скло в його автомобілі було тоноване, тому не розсипалося. Він зупинився, увімкнув аварійний сигнал та викликав поліцію. В його автомобілі було пошкоджено праве переднє скло. Тілесні ушкодження він не отримав. В залі судового засідання він впізнав особу, яка була за кермом іншого автомобіля та здійснила в його бік постріли, це обвинувачений ОСОБА_7 . В авто ОСОБА_7 він нікого більше не бачив. За відеореєстратором встановили машину, з якої були зроблені постріли, та державний номер. Дружина обвинуваченого компенсувала йому матеріальну шкоду у вигляді пошкодженого скла у розмірі 2400 грн. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. підтримав в повному обсязі;
- поясненнями свідка ОСОБА_17 про те, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_18 . У травні 2020 року, біля 9 години ранку, домовилися зустрітися на перехресті вул. Героїв Праці та вул. Академіка Павлова м. Харкова. Свідок в той день забув телефон, тому не міг подзвонити та уточнити місце зустрічі. Приблизно в 40-50 м від нього по проспекту проїхали дві машини, одна марки Хонда чорного кольору, друга Рено Сандеро червоного, така як у його знайомого, вони маневрували і він почув два постріли. Свідок злякався та зайшов за ріг будівель, що були поруч. Водіїв він не бачив. Повз також проїжджали інші машини, по тротуару йшли люди, в 50 м знаходилась зупинка громадського транспорту. Потім він вийшов з-за рогу, побачив, що червоний Рено Сандеро стояв на аварійному сигналі, він підійшов та побачив на правому передньому склі невеликі отвори, їх кількість не знає та на вогнепальні постріли вони не були схожі. Полигалов Денис пояснив, що була «товкотня» на дорозі.

Будь-які підстави вважати, що свідчення потерпілого та свідка є недостовірними, зважаючи на рівень їх аргументованості, відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються: заявою ОСОБА_9 від 18 05 2020 року, в якій він просив прийняти заходи та притягнути до кримінальної відповідальності невідомого, який 18 05 2020 року, біля 9-00 години, за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 26-А, із своєї машини Хонда Цивік чорного кольору, держ.номер НОМЕР_1 , призвів два постріли в його бік, чим пошкодив праве бокове скло переднього пасажира його машини; протоколом огляду місця події від 18 05 2020 року та фототаблицею до нього за фактом хуліганства за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого оглянуто автомобіль марки Renault Sandero, номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору, належний ОСОБА_9 , та виявлено пошкодження правого переднього скла, уламки скла на передньому правому сидінні (пасажирська сторона); протоколом огляду предмету від 19 05 2020 року, згідно з яким оглянутий «CD-R» диск ТМ «аlеrus» 700 mb GB 80 min, який надав потерпілий ОСОБА_9 з відеозаписом реєстратора, встановленого у салоні його автомобіля Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , з записом подій, які мали місце 18 05 2020 року, який був відтворений в ході судового розгляду; протоколом про визнання речових доказів та їх приєднання до кримінального провадження від 19 05 2020 року, згідно з яким «CD-R» диск ТМ «аlеrus» 700 mb GB 80 min, який надав потерпілий ОСОБА_9 з відеозаписом реєстратора, встановленого у салоні його автомобіля Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , з записом подій, які мали місце 18 05 2020 року, приєднаний до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу; протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 18 05 2020 року, згідно з яким ОСОБА_9 впізнав особу, схожу на чоловіка, який 18 05 20 о 09-00 годині по вул. Г.Праці в м. Харкові, здійснив два постріли у автомобіль Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , ним виявився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протоколом огляду місця події від 18 05 2020 року з фототаблицею до нього, в ході якого оглянутий автомобіль Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , де в салоні автомобіля виявили металевий фрагмент, пошкоджене праве переднє скло пошкодження у вигляді отворів; згідно протоколу обшуку від 22 05 2020 року, під час обшуку квартири АДРЕСА_3 пістолету чорного кольору, інших речей та документів не виявлено; протоколом огляду місця події від 22 05 2020 року з фототаблицею до нього, в ході якого за б. АДРЕСА_4 виявлена коробка для чистки зброї; протоколом обшуку від 22 05 2020 року, в ході якого в автомобілі Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено пістолет чорного кольору Флобер з чотирма патронами; протоколом огляду речей від 22 05 2020 року та фототаблицею до нього, оглянутий автомобіль Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 ; постановою про визнання речових доказів та їх приєднання до кримінального провадження від 02 06 2020 року, CD R-диск ТМ Videx, 700 mB 80 min з відеозаписом реєстратора, встановленого у автомобілі Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , з записом подій, які мали місце 18 05 2020 року, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, та був відтворений в судовому засіданні; висновком експерта за результатами товарознавчої експертизи № 11166 від 06 07 2020 року, вартість матеріальної шкоди, завданої діями особи, що пошкодила транспортний засіб марки Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті пошкодження ( НОМЕР_5 ) становить 1219, 56 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті пошкодження (18 05 2020) становить 2417, 70 грн.; протоколом огляду предметів від 21 07 2020 року, згідно з яким оглянуто 9 зарядний револьвер калібру 4 мм моделі «Ekon python 3» № НОМЕР_6 , виробництва Туреччини, та патрони у кількості 2 шт. не бойового призначення калібру 4 мм (Флобер), 2 шт. є складовими елементами стріляними гільзами патронів калібру 4 мм (Флобер); постановою про визнання речових доказів по кримінальному провадженню від 21 07 2020 року, 9 зарядний револьвер калібру 4 мм моделі «Ekon python 3» № НОМЕР_6 , виробництва Туреччини, та патрони у кількості 2 шт. не бойового призначення калібру 4 мм (Флобер), 2 шт. є складовими елементами стріляними гільзами патронів калібру 4 мм (Флобер), визнані речовими доказами; висновком експерта № 10/3/326СЕ-20 від 01 07 2020 року за результатами судово-балістичної експертизи, згідно з висновками якого, наданий на дослідження предмет є складовим елементом патрона небойового призначення деформованою кулею патрона Флобера кільцевого запалювання калібру 4 мм (Флобер), призначеного виробником для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ). Характер виконання представленого предмету вказує на промисловий спосіб його виготовлення. Встановити зброю з якої була вистріляна надана на дослідження деформована куля не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю достатньої слідоутворюючої інформації, однак за своїми морфологічними ознаками деформована куля могла бути відстріляна зі зброї калібру 4 мм (револьвери та деякі моделі пістолетів), призначеною виробником для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ) патронами Флобера калібру 4 мм. Сліди каналу ствола зброї на деформованій кулі не мають достатніх виражених і стійких індивідуальних ознак, тому для ідентифікації конкретного зразка зброї вони не придатні; постановою про визнання речових доказів по кримінальному провадженню від 21 07 2020, згідно з якою деформований предмет з металу округлої форми, вагою 0,412 г, розмір 7х7,2 мм та шириною 1,5 мм, який є складовим елементом патрона небойового призначення деформованою кулею патрона Флобер кільцевого запалюваного калібру 4 мм (Флобер), визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню; постановою про визнання речових доказів по кримінальному провадженню від 26 07 2020 року, згідно з якою картонна коробка сірого кольору з записом «Набор для чистки оружия» Flober 4 mm, в якій знаходиться три щітки, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню; висновком експерта № 10/3/325СЕ-20 від 30 06 2020 року, наданий на дослідження предмет є 9-зарядним револьвером калібру 4 мм моделі «EKOL PYTHON 3» № E3VP-1451404 виробництва Туреччини, призначеним виробником для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків патронами Флобер калібру 4 мм і до категорії вогнепальної зброї не відноситься. Револьвер виготовлений промисловим (Туреччина) способом. В конструкції наданого револьвера конструкційних переробок з метою зміни його початкового призначення не виявлено. Наданий револьвер справний та придатний для використання за призначенням стрільба стандартними патронами Флобера калібру 4 мм. З наданих на дослідження 4-х предметів: 2 шт. є патронами небойового призначення калібру 4 мм (Флобер), призначеними для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ) і до категорії боєприпасів не відносяться; 2 шт. є складовими елементами стріляними гільзами патронів калібру 4 мм (Флобер), призначених для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ). Надані на дослідження 2 патрона та 2 елемента патронів (гільзи) виготовлені промисловим способом. Надані на дослідження 2 патрона придатні до стрільби; постановою про закриття кримінального провадження від 20 10 2020 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи, згідно з якою кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 19 06 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, закрите у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_9 .

Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів критично відноситься до доводів захисника обвинуваченого щодо відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України через відсутність у останнього мотиву явної неповаги до суспільства, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Частина ж 4 цієї статті передбачає таку кваліфікуючу ознаку, як застосування предмета спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

З огляду на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 07 2019 року по справі №288/1158/16-к безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту.

Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст.296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів. Отже, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних тривалих зусиль.

Що стосується посилання захисника обвинуваченого на те, що у діях ОСОБА_7 було відсутнє грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, оскільки його протиправні дії були викликані протиправною поведінкою потерпілого, для припинення якої ОСОБА_7 і застосував зброю, колегія суддів вважає їх помилковими та позбавленими правових підстав, з огляду на наступне.

Кримінально каране хуліганство полягає з об`єктивної сторони в посяганні на правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що на час вчинення ОСОБА_7 протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений був обізнаний про його перебування у громадському місці, а саме на проїзній частині, а саме перехресті двох вулиць Героїв Праці та Академіка Павлова, яке є вільним у доступі, на якому в цей час проїжджали інші автомобілі та зі свідчень очевидця ОСОБА_17 , по тротуару йшли люди, в тому числі неподалік перебував і він особисто, ставши свідком вказаних вище подій. Порядок та характер дій, вчинення протиправних дій, поза розумним сумнівом свідчить про наявність умислу у обвинуваченого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю у виді спричинення шкоди особистим інтересам потерпілого ОСОБА_9 , шляхом посягання на його особисту недоторканість, і як наслідок спричинення останньому матеріальних збитків у виді пошкодження автомобіля.

На підставі вищевикладених положень кримінального процесуального законодавства та враховуючи практику Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 296 КК України, оскільки було достеменно встановлено та підтверджено самим обвинуваченим, що постріли у бік потерпілого він здійснив під час руху у ранковий час, на перехресті вул. Героїв Праці та Академіка Павлова у м. Харкові, тобто в громадському місці, з використанням малозначного та нікчемного приводу. При цьому мало місце пошкодження майна та порушення особистої недоторканості ОСОБА_9 .

Невизнання обвинуваченим своєї провини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та твердження захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.4 ст. 296 КК України, колегія суддів вважає спробою пом`якшення долі обвинуваченого та намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Посилання захисника на наявність у матеріалах кримінального провадження таких документів, як: копії листа дізнавача відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області голо зубова В. на ім`я ОСОБА_7 про направлення постанови про закриття кримінального провадження № 000087; копії відповіді начальника департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області від 05 02 2021 року щодо причин не притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності та копії відповіді ОСОБА_14 на адвокатський запит ОСОБА_8 від 10 02 2021 року щодо результатів розгляду матеріалів щодо притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності, не спростовують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України відповідає обставинам, з`ясованим судом, встановленим під час кримінального провадження; підтверджений ретельно перевіреними у судовому засіданні і детально наведеними у вироку доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, і є обґрунтованим.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 не вбачається.

Перевіряючи вирок в межах апеляційних доводів захисника обвинуваченого щодо безпідставного задоволення цивільного позову, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції і в цій частині законним та обґрунтованим, а суму моральної шкоди стягнутої на користь потерпілого виваженою та об`єктивною.

Так, згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З положень зазначеної статті вбачається, що в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши при цьому належну оцінку зазначеним обставинам.

Так відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції в повній мірі врахував пережитий внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілим емоційний стрес, який спричинив такі наслідки для останнього, як: порушення сну, швидка втомлюваність, пригніченість, нервозність.

Визнаючи обґрунтованим розмір призначеної судом першої інстанції моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , колегія суддів враховує те, що у зв`язку з неправомірними діями обвинуваченого потерпілий досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення та переживає щодо своєї соціальної репутації. Через подію, що сталася, має місце нераціональне витрачання життєвого часу потерпілого, а саме на проведення правових заходів, реабілітації, що, в свою чергу, обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів.

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою відсутність критичної оцінки своєї поведінки обвинуваченим та невизнання ним як своєї провини так і цивільного позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заподіяна моральна шкода потерпілому є очевидною, а при визначенні суми її відшкодування, суд першої інстанції керувався принципами розумності та справедливості та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 частково, а саме у розмірі 20 000 грн.

Відтак, доводи апелянта про необґрунтованість задоволення цивільного позову колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, оскільки погоджується з мотивуванням судом першої інстанції обґрунтованості заподіяних потерпілому моральних страждань.

Що стосується доводів апеляційних скарг прокурорів, щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який: раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце мешкання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, визнавши при цьому відшкодування матеріальної шкоди потерпілому обставиною, що відповідно до положень ст. 66 КК України пом`якшує його покарання.

Обставин же, які б обтяжували покарання обвинуваченого, встановлено не було.

Як встановлено колегією суддів та не спростовано прокурором, з травня 2020 року ОСОБА_7 більше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Не було надано стороною обвинувачення і офіційних даних про порушення ОСОБА_7 обов`язків, покладених на останнього відповідно положень ст. 76 КК України.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при досить повному та ретельному вивченні особистості обвинуваченого, обґрунтовано зробив висновок про те, що дані, які характеризують обвинуваченого поряд із наявністю обставини, яку можна визнати пом`якшуючою, дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурорів - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.2 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 19 07 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги прокурорів, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ___________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4