Справа № 461/9531/21
Провадження № 1-кп/461/268/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 року. м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4
особи, стосовно якої розглядається клопотання (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 22.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2021 року до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000205 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України. 21.08.2021 о 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі своєї тітки ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підпалу, що тягне за собою суспільно-небезпечні наслідки, підпалила один із журналів, що знаходився в вказаній квартирі та кинула його в шафу, яка стояла при вході до квартири, від чого у вказаній квартирі сталося загоряння. Внаслідок дій вчинених ОСОБА_5 знищено майно потерпілої ОСОБА_7 , а саме: речі домашнього вжитку (меблі, міжкімнатні двері) на площі 9 м.кв.,стелю на площині 10 м.кв. пошкоджено стіни та стелю на 35м. кв., 6 (шість) пластикових вікон. Вказані дії призвели до повної непридатності майна, що унеможливлює його подальше використання за призначенням і призвело до втрати споживачем власності. Внаслідок дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду на суму 171 000 грн. 00 коп.

16.09.2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході досудового розслідування, для з`ясування психічного стану підозрюваної ОСОБА_5 , призначено стаціонарну комплексну психологічно-психіатричну експертизу, до проведення якої залучено експертів Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.11.2021 року, встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 , на момент вчинення інкримінованих їй дій, страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Оскільки стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.
10.11.2021 року, після отримання висновку судово психіатричної експертизи ОСОБА_5 , винесено постанову про зміну порядку досудового розслідування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України, оскільки особа вчинила суспільно небезпечне діяння передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Таким чином, у кримінальному провадженні виконані усі необхідні слідчі дії та зібрані достатні докази які вказують на те, що інкриміноване ОСОБА_5 суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.194 КК України, вчинено саме нею, в той час як ОСОБА_5 на момент вчинення інкримінованих дій та на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Враховуючи наведене та те, що в ході досудового розслідування встановлено достатність доказів того, що ОСОБА_5 вчинено діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.2 ст.194 КК України, та те, що дане діяння вчинено нею у стані неосудності та вона потребує застосування примусових заходів медичного характеру, прокурор просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав. Просить суд таке задовольнити.
Захисник та особа, стосовно якої розглядається клопотання у судовому засіданні щодо внесеного клопотання не заперечили.
Потерпілі та представник потерпілих у судовому засіданні щодо внесеного клопотання не заперечили.
Законний представник обвинуваченої у судовому засіданні проти клопотання не заперечив.
Судом встановлено, що 16.09.2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході досудового розслідування, для з`ясування психічного стану підозрюваної ОСОБА_5 , призначено стаціонарну комплексну психологічно-психіатричну експертизу, до проведення якої залучено експертів Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.11.2021 року, встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 , на момент вчинення інкримінованих їй дій, страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ст.19 Закону України «Про психіатричнудопомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.513 КПК України встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Частиною 2 ст.94 КК України передбачено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення, оскільки, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення у стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, та на момент судового розгляду перебуває у хворобливому стані, тому суд, вважає, що до ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи медичного характеру, передбачені ч.2 ст. 94 КК України, у вигляді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 суд враховує характер та тяжкість вчинених діянь, тяжкість та характер захворювання, ступінь небезпечності психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння та представляє небезпеку для суспільства і вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Судові витрати на проведення експертиз слід віднести на рахунок держави, оскільки відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу ухвали в законну силу залишити не обраним.

Речові докази у матеріалах клопотання відсутні.

Керуючись ст.ст.372,512-513 КПК України, ст.ст. 19, 94 КК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, уродженки м. Львова, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу ухвали в законну силу залишити не обраним.

Судові витрати на проведення експертиз віднести на рахунок держави.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з дня проголошення, особою, щодо якої застосовуються заходи медичного характеру з моменту отримання ухвали.

Суддя ОСОБА_1 .