Справа № 930/1562/21
Провадження №11-сс/801/599/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 28.08.2021 року,
якою задоволено клопотання ст. слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 26.10.2021 в межах строку досудового розслідування з визначенням розміру застави відносно :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ободівка Тростянецького району Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

25 серпня 2021 року до Немирівського районного суду Вінницької області одночасно надійшли клопотання слідчого СВ ВП№5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджені прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про дозвіл на затримання з метою приводу та клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
26.08.2021 року слідчою суддею Немирівського районного суду ОСОБА_1 задоволено клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу гр. ОСОБА_7 .
28.08.2021 року ОСОБА_7 було затримано та доставлено до Немирівського районного суду для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу взяття під варту.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 , будучи засудженим 14.06.2016 Тульчинським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнившись 15.04.2019 умовно-достроково з Крижопільського виправного центру № 113 із невідбутою частиною покарання 1 рік 1 місяць та 24 дні, за що судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.
Так 14 липня 2021 року близько 19:00 год. ОСОБА_7 , повторно маючи намір на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у сховище та житло, перебуваючи неподалік домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що останній відсутній за місцем свого проживання, у невстановлений досудовим слідством спосіб проник на огороджену бетонним парканом територію домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване за вищевказаною адресою.
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на крадіжку, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник всередину житлового будинку ОСОБА_10 , звідки умисно, таємно, з корисливих спонукань здійснив крадіжку бувшої у використанні бензопили ТМ «Minsk PRO» моделі «MCS-5020L», вартість якої відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи складає 1585,33 грн.
Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 з території домоволодіння ОСОБА_10 умисно, таємно з корисливих спонукань викрав належний останньому бувший у використанні велосипед TM «Mustang» моделі «26 160 МТВ», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи складає 2018,00 грн., після чого покинув територію домоволодіння ОСОБА_10 , викрадені бензопилу та велосипед привласнив та розпорядився вказаним майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдали потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 3 603 (три тисячі шістсот три) гривні 33 (тридцять три) копійки.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у сховище та житло, вчинена повторно.
Про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, гр. ОСОБА_7 повідомити особисто не представилось за можливе, оскільки останній після вчиненої ним крадіжки відсутній за місцем свого проживання та переховується від органів досудового розслідування, тому 09.08.2021 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено його рідному сину - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .
Слідчий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
У ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно, схильний до систематичного порушення громадського порядку, неодноразово на нього надходили скарги від жителів с. Ометинці, зловживає спиртними напоями, неодноразово мав приводи у поліцію, офіційно ніде не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є особою, схильною до вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі, востаннє 14.06.2016 Тульчинським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність у нього істотних соціальних факторів стримуючого характеру та у свою чергу дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може безперешкодно залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тому є необхідність в обрані відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і жоден із більш, м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 не забезпечить запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_9 підтримали клопотання, просили його задоволити з наведених у ньому підстав.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення клопотання слідчого та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме: підписку про невиїзд або домашній арешт в нічний час доби.

Ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 28.08.2021 року клопотання ст. слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задоволено.
Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Ободівка Тростянецького району Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування в СІЗО Вінницької УВП №1 УДПтС України у Вінницькій області.
Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту фактичного взяття під варту по 14:00 годину 26.10.2021 року.
Строк дії ухвали з 14:00 години 28.08.2021 року по 14:00 годину 26.10. 2021 року.
Одночасно визначено ОСОБА_7 розмір застави у межах 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 59 475 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 28.08.2021 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, зазначені слідчим в клопотанні обставини не вказують на наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Звернув увагу суду на те, що під час судового розгляду клопотання ОСОБА_7 вказував, що він інкриміновані йому кримінальні правопорушення не скоював та вказані в повідомленні про підозру речі він не викрадав, потерпілий надав їх йому добровільно у тимчасове користування, а тому останній свою вину не визнає. Також на даний час докази не вказують в достатній мірі на його причетність до інкримінованого йому правопорушення, а тому підозра відносно ОСОБА_7 є необґрунтованою. Вважає, що слідчий суддя не дотримався вимог процесуального законодавства, оскільки прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність всіх обставин передбачених ст.ст.177, 194 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_8 в судове засідання до апеляційного суду для підтримання поданої ним апеляційної скарги не прибув, в прохальній частині просив розглянути вказану апеляційну скаргу за його відсутності. Вказав, що така позиція була погодження з його підзахисним ОСОБА_7 .
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу свого захисника і також просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Щодо проведення вказаного судового розгляду за відсутності його захисника ОСОБА_8 не заперечував, свої інтереси бажав представляти самостійно.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Звернув увагу суду на те, що ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні перебував у розшуку.
Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників кримінального провадження не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, думку підозрюваного, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 з визначенням останньому розміру застави.
Вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, санкція якого передбачає покарання на строк від 3 до 6 років позбавлення волі, за викладених в клопотанні слідчим обставин та доданих до нього матеріалів є обґрунтованою. Враховано, що підозрюваний раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, схильний до систематичного порушення громадського порядку, неодноразово мав приводи у поліцію, зловживає спиртними напоями, не має місця реєстрації, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність у нього істотних соціальних факторів стримуючого характеру та існують ризики того, що перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Про можливість переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, також свідчить той факт, що підозрюваний у даному кримінальному правопорушенні перебував у розшуку.
Також слідчий суддя враховуючи надані суду матеріали прийшов до висновку, що ОСОБА_7 є схильним до вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі, востаннє 14.06.2016 Тульчинським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, існує достатньо високий ризик того, що ОСОБА_7 буде продовжувати злочинну діяльність. Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.
Таким чином, слідчий суддя враховуючи особу ОСОБА_7 , дійшов висновку, що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_7 , а тому відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Також слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, за яким він підозрюється, вважав за необхідне визначити розмір застави у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки в сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
Встановлено, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди в заподіянні якої підозрюється особа.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, є особою раніше неодноразово судимою за вчинення аналогічних злочинів, за що відбував реальну міру покарання, востаннє був засуджений 14.06.2016 Тульчинським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі та 05.04.2019 звільнений Крижопільським районним судом умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 24 дні, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що вказує на обґрунтованість виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Апеляційний суд погоджується, що встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини свідчать про схильність ОСОБА_7 до вчинення злочинів.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Своїми діями підозрюваний ОСОБА_7 показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи кримінальне правопорушення переслідуючи корисливу мету легкої наживи та незаконного збагачення, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо відсутності обґрунтованої підозри оголошеної його підзахисному та невизнання останнім своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Також суд апеляційної інстанції не може погодитися із доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
На думку колегії суддів доводи захисника, щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею щодо висловленої в судовому засіданні позиції захисника та підозрюваного, наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Зокрема, це тяжкість обвинувачення, обставини провадження та даних про особу підозрюваного. Також згода сторони захисту на залишення останньому певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.
Крім того ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.

Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо обґрунтованих підстав для визначення останньому розміру застави.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 28.08.2021 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4