Справа № 215/3301/19
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2021 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
зазхсника, адвоката ОСОБА_5
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м. Кривому Розі клопотання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, такого що відбуває покарання в ДУ «Криворізька УВП (№3),

про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі строковим покаранням та умовно-дострокове звільнення від покарання,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2019 р. засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі на строкове покарання, та умовно-дострокове звільнення. Вказує, що відсутність можливості умовно-дострокового звільнення порушує його права, адже покарання яке він відбуває вже тривалий час змінило його особу, а перспектива звільнення відсутня

Засуджений та його захисник, у судовому засіданні підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити, крім того ОСОБА_4 вказує, що по суті довічне позбавлення волі є різновидом катування людини.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилається на відсутність законодавчого врегулювання порядку звільнення осіб засуджених до довічного позбавлення волі, так і заміни довічного позбавлення волі строковим покаранням.
Вивчивши клопотання, вислухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.
Пунктами 2,3, 14 ч.1 ст. 537 КПК України, зокрема передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 п.1ст. 539 цього Кодексу, в даному випадку суд, за місцем виконання вироку, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Як вбачається з витребуваних матеріалів, то вироком судової колегії по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.07.2010 р., який набрав законної сили ОСОБА_4 визнаний винним і засуджений до довічного позбавлення волі (а.с.15-24), загалом відбув більш ніж 11 ків позбавлення волі.
Частиною 1 ст. 82 КК України передбачена лише можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, законом не передбачена.
Частину першу статті 81 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р(II)/2021 від 16.09.2021 р.

Згідно змісту ст.64 та ст. 87 КК України, то засуджені до довічного позбавлення волі згідно національного законодавства можуть розраховувати лише на Акт помилування Президента України.
Так покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має строкового виміру, тому вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на строкове позбавлення волі, та умовно дострокове звільнення від покарання не передбачене національним законодавством, та є неможливим.
В клопотанні засудженого ОСОБА_4 мова йде фактично про перегляд судового рішення в частині призначеного йому покарання, а тому клопотання засудженого не може бути задоволене, оскільки, незважаючи на доводи наведені в клопотанні, у тому числі на судову практику Європейського суду з прав людини, та вищезазначеного Рішення Конституційного Суду, це питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Так, Європейський суд з прав людини вказав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року). Вказаний принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду.
Таке правозастосування відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 12.03.2019 р. у справі «Петухов проти України №2» суд посилається на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Викладене рішення приймається судом до уваги. Але суд прямо зобов`язав державу Україна реформувати систему перегляду покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Виконання рішення ЄСПЛ для держави передбачає цілий комплекс заходів, які потребують в першу чергу, внесення змін до національного законодавства.
Оскільки вказане питання до теперішнього часу на законодавчому рівні не врегульовано - клопотання засудженого є передчасним та в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі ст.ст.74, 82 КК України, керуючись 537 ч.1 п.2,3,14, 539 ч.2 п.1 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі строковим покаранням та умовно-дострокове звільнення від покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, а засудженим в той же столок зхдня отримання копії ухвали.

СУДДЯ