Справа № 521/3948/22
Пр-ня по справі № 1кп/521/1107/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
01 березня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000744 від 09.12.2021 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Роскішне Ширяївського району, Одеської області, громадянки України, не заміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , яка не має постійного місця проживання, тимчасово проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимої: 1)20.05.2020 року Малиновським р/с м. Одеси, за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у вигляді штрафу 1700 гривень; 25.02.2021 року ухвалою Малиновського р/с м. Одеси, змінено покарання на громадські роботи строком 100 годин, у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК.
Розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку, проводився без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі ч. 2 ст. 381 КПК.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1. ОСОБА_3 , 20 травня 2020 року, вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 року засуджена за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 року засудженій ОСОБА_3 замінено покарання на громадські роботи строком 100 годин.

17 травня 2021 року ОСОБА_3 поставлена на облік в Малиновському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, де належним чином, письмово ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попереджена про передбачену ч. 2 ст. 389 КК кримінальну відповідальність за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, отримала направлення для відбування громадських робіт строком 100 годин до КП ЖКС «Хмельницький» за адресою м. Одеса, Серединський сквер, 1, в якому зазначено, що вона повинна приступити до відбування покарання з 19.05.2021 року.

Разом з тим, ОСОБА_3 , будучи зобов`язаною додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставиться до праці, працювати на визначених для неї об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, у встановлений день до підприємства для відпрацювання робіт не з`явилася та причини своєї неявки не повідомила.

У зв`язку з неприбуттям ОСОБА_3 до КП ЖКС «Хмельницький» за адресою: м. Одеса, Серединський сквер, 1, для виконання покарання у виді громадських робіт, уповноваженим органом з питань пробації, відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК здійснені заходи щодо встановлення її місця знаходження. 04.09.2021 року місце знаходження ОСОБА_3 встановлено та за порушення порядку та умов відбування покарання, відповідно до вимог, передбачених ст. 40 КПК ОСОБА_3 попереджена, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК. Незважаючи на попередження, ОСОБА_3 до КП ЖКС «Хмельницький» за адресою м. Одеса, Серединський сквер, 1 для відбування покарання до 09.12.2021 року не з`явилась та в подальшому відбувати покарання у виді громадських робіт відмовилась.

Таким чином, ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 37 КВК, в частині зобов`язання додержуватись встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитись до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, діючи умисно, з 19.05.2021 року по 09.12.2021 року не приступила до виконання покарання у виді 100 годин громадських робіт, що згідно вимог ст. 40 КВК є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 389 КК, за кваліфікуючими ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

2.Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
2.1.Судом розглянутий обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без дослідження доказів обставин кримінальних проступків, оскільки учасники судового провадження (обвинувачена (підозрювана), її захисник) не оспорювали встановлені під час дізнання обставини.

2.2.Підозрювана (обвинувачена) подала заяву щодо визнання своєї вини, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та надала згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

2.3.Захисник адвокат ОСОБА_4 , у вказаній заяві обвинуваченої, підтвердив добровільність подання такої заяви про визнання вини, згоди із встановленими обставинами та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за їх відсутності.

2.4.Враховуючи викладені обставини, прокурор на підставі ч. 1 ст. 302 КПК надіслав до суду обвинувальний акт в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

2.5.Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченої є: щире каяття.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.
4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної, її вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Оскільки, суд розглянув обвинувальний акт у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, докази що характеризують особу обвинуваченої наявні в розпорядженні суду досить мінімальні за своїм змістом.

4.3.Так, обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у лікарів КУ ООМЦПЗ /м. Одеса, вул. Бреуса, 26/2/ та ІНФОРМАЦІЯ_2 /м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9/, як особа яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру не значиться.

4.4.Відомості про притягнення обвинуваченої до адміністративної відповідальності прокурором суду також не надано.

4.5.Враховуючи обставини правопорушення та особистість обвинуваченої, а також обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з арештом. Таке покарання буде відповідати, як особистості обвинуваченої так і обставинам правопорушення.

4.6.Арешт, як вид покарання, на думку суду повинен бути стримуючим, профілактичним та у даному випадку необхідним покаранням. Суд виходить з того, що двічі особі надавалась можливість виконати різні види покарань штраф і громадські роботи. Розуміючи відсутність коштів у людини, суд не може погодитись із думкою, що людина позбавлена можливості знайти чотири години на день для відбуття покарання у вигляді громадських робіт, при відсутності офіційної роботи. Це не питання бажання, це питання відповідальності. Очевидно, ОСОБА_3 не має внутрішньої дисципліни, волі, характеру, як психологічної категорії, оскільки не може зрозуміти, що інститут покарання не є механізм альтернативи, він є обов`язковим примусом до виконання. Це влада держави, яка створена задля суспільного правового порядку, для спільних умов існування. Не можна порушуючи вимоги загальнообов`язкових вимог закону, вважати, що держава залишить це без розумної відповіді. Окрім того, громадські роботи, є очевидно дуже людяним покаранням, оскільки не має жорстких обмежень волі, натомість надає людині можливість задля блага всього суспільства зробити певні корисні речі. Це так би мовити окрім кари, є заходом виховання і створення внутрішнього контролю особи над самою собою.

4.7.Завершуючи свою думку, суд вважає, що саме арешт (тобто тримання особи в умовах ізоляції на певний строк), є тим примусом держави, який повинен вплинути на свідомість ОСОБА_3 позитивним шляхом, з метою навести її на роздуми, по-перше про недопустимість вчинення нових порушень у майбутньому, по-друге, про обов`язкову необхідність виконувати будь-яке судове рішення.

4.8.Обмежень, які встановлені в ч. 3 ст. 56 КК, для не можливості призначення покарання у вигляді арешту, особистість ОСОБА_3 не містить. Так, ОСОБА_3 знаходиться у віці 32 років та не є вагітною. Матеріали провадження надані суду, формально містять відомості, що ОСОБА_3 має на утримані малолітню дитину 2019 року народження. Перевіркою вказаного факту, судом встановлено, що ОСОБА_3 є особою без постійного місця проживання. Адреса тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , є приміщенням в якому знаходяться багато осіб відповідного соціального положення, без постійного місця проживання. Зі слів ОСОБА_3 вона з дитиною не проживає, її вихованням, годуванням, освітою та турботою не займається. Дитина проживає з матір`ю в селі.
4.9.Всі факти і обставини, встановлені судом, свідчать, що ОСОБА_3 веде в м. Одесі антисоціальний спосіб життя та повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Тобто суд стверджує, що доказів знаходження на утриманні ОСОБА_3 дитини віком до семи років, матеріали провадження не містять.
4.10.Строк відповідного покарання повинен бути визначений з урахуванням як особистості обвинуваченої так і обставин правопорушення. У даному випадку незважаючи на відсутність обставин які обтяжують покарання, суд вважає, що самі властивості правопорушення, свідоме нехтування призначеним ліберальним покаранням, не бажання підкорюватись встановленим у суспільстві правилам, на фоні антисоціального життя, свідчить про можливість призначення строку такого покарання в межах нижче половини строку визначеного у санкції статі.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
5.1.Запобіжний захід обвинуваченій до набрання вироком законної сили, враховуючи вид покарання та спосіб життя останньої не обирати. ОСОБА_3 не переховувалась та не створювала перешкоди у кримінальному провадженні під час дізнання, а тому затримання її для відбуття покарання повинно бути здійснено після набрання законної сили вироком суду.

5.2.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винною у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК та призначити їй покарання, у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці.

1.2.Початок строку відбуття покарання у вигляді арешту, обвинуваченій ОСОБА_3 обчислювати з моменту законного затримання, після набрання законної сили вироком суду.

1.3.Затримати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після набрання законної сили вироком суду.

1.4.До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченій не обирати.

1.5.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.6.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.7.Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

1.8.Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

С У Д Д Я: ОСОБА_1