У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000693, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2021 року засобом поштового зв`язку слідчий СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000693, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185КК України, про арешт майна.

19 листопада 2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 повернуто прокурору для усунення недоліків та встановлено 72 години з моменту отримання копії ухвали суду від 19.11.2021.

22 листопада 2021 року до слідчого судді надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000693, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна.

Згідно вказаного клопотання з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на предмети, вилучені в ході огляду місяця події 16.11.2021 року, а саме:
-автомобіль марки «ОреІ» моделі «Kadett», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , фактично перебуває в користуванні гр. ОСОБА_6 із забороною користування та розпорядженням майном; визначити місце його зберігання на спец, майданчику відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, №55;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 із забороною користування та розпорядженням майном; визначити місце його зберігання при матеріалах кримінального провадження;
-бензопилу марки «Світязь» з маркувальним позначенням «БП-45-16 PRO», зеленого кольору, на якій наявний камінь круглої форми для різки металу, яка належить ОСОБА_7 із забороною користування та розпорядженням майном; визначити місце його зберігання в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, №55.

У судове засідання прокурор не з`явився.
Власники майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені слідчим ОСОБА_4 , який 25.11.2021 отримав судові повістки для передачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи із такого.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000693, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу зазначено те, що 16.11.2021 року до чергової частини ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_1 , невідомі особи здійснювали крадіжку металевих воріт із території свиноферми.

В ході огляду місця події, який проводився 16.11.2021 року старшим слідчим СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 на підставі дозволу власника майна ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: автомобіль марки «ОреІ», моделі «Kadett», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; бензопилу марки «Світязь» з маркувальним позначенням « НОМЕР_3 », зеленого кольору.

17.11.2021 року вищевказані речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні /постанова про визнання речовими доказами від 17.11.2021/.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

З метою збереження речових доказів виникла необхідність накладення арешту на автомобіль марки «ОреІ», моделі «Kadett», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; бензопилу марки «Світязь» з маркувальним позначенням « НОМЕР_3 », зеленого кольору.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу, відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в частині накладання арешту на тимчасове вилучене майно підлягає до задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 16.11.2021 року, а саме: автомобіль марки «ОреІ», моделі «Kadett», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; бензопилу марки «Світязь» з маркувальним позначенням « НОМЕР_3 », зеленого кольору.

Що стосується клопотання прокурора в частині визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, то чинний кримінальний процесуальний закон у ст. 100 чітко передбачає порядок зберігання речових доказів і документів. Зокрема, у ч. 2 цієї статті регламентовано, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - порядок).

За таких обставин питання визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні не відноситься до повноважень слідчого судді.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000693, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на вилучене під час огляду місця події, який проводився 16.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:
-автомобіль марки «ОреІ», моделі «Kadett», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 та який фактично перебуває в користуванні гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 ;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 ;
-бензопилу марки «Світязь» з маркувальним позначенням « НОМЕР_3 », зеленого кольору, на якій наявний камінь круглої форми для ріки металу, яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_4 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9