КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0352 площею 1.1019 га, власником якої є ОСОБА_7 , та об`єкти нерухомості, розташовані на ній, за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме:
- лабораторний комплекс № НОМЕР_1 площею 123,1 кв.м., що належить ОСОБА_8 ;
- нежитлова будівля, прохідна-вагова площею 47,6 кв.м., що належить ДП «УКРЄВРОБУД ПЛЮС» ();
- склад площею 278 кв.м., що належить ДП «УКРЄВРОБУД ПЛЮС» ();
- коптильний цех площею 169,3 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- гараж легкових автомобілів площею 94,4 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- нежитлова будівля площею 572,1 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- прибудова до матеріального складу площею 190,3 кв.м., що належить ОСОБА_7 ;
- матеріальний склад площею 204,9 кв.м., що належить ОСОБА_7 ;
- будівлі та споруди, ремонтна майстерня, прохідна, фінський будинок, склад ПММ площею 469,9 кв.м., що належать ОСОБА_7 .

Згідно ухвали, слідчий суддя встановив передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів у провадженні. Також слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування такого заходу забезпечення є співрозмірним завданням кримінального провадження та спрямоване на досягнення цілей розслідуваного провадження, а майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна і зобов`язати відповідальну особу повернути вказане майно.
Крім того, апелянт просить поновити їй строк на оскарження ухвали слідчого судді. Зазначає, що копію ухвали отримала лише 26.07.2021 року.
Власник майна вказує, що під час постановлення ухвали слідчим суддею було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.
Апелянт вважає, що у клопотанні прокурора та у рішенні слідчого судді не наведено, які саме відомості, сліди, необхідні для розслідування провадження, містять вищенаведені речі, а також яким чином майно може бути використане як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено аргументів, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Власник майна зазначає, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, а також не вручено копію постанови про визнання земельної ділянки речовим доказом.

Просить врахувати, що слідчим суддею не було належним чином повідомлено власника майна або його представника про дату судового розгляду клопотання, що є порушенням норм КПК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвалу слідчого судді від 17 червня 2021 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, власник майна звернулася до Печерського районного суду м. Києва 18 червня 2021 року із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, однак відміток про реалізацію даного процесуального права матеріали провадження не містять. Зі слів ОСОБА_7 , вона отримала повний текст ухвали лише 26 липня 2021 року. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення слід поновити, як такий, що пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити у повному обсязі, доводи прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000429, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України.

12 червня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено працююче обладнання, призначене для масового виробництва пального (нафтопереробний завод), резервуари для його зберігання, в які під час проведення даної слідчої дії надходили продукти виробництва, а саме паливно-мастильні матеріали, а також шланги, двигуни, насоси та автоцистерни, призначені для перекачування та транспортування незаконно виготовленого пального.

14 червня 2021 року постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_10 вказане майно було визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000429.

16 червня 2021 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0352 площею 1.1019 га, власником якої є ОСОБА_7 , та об`єкти нерухомості, розташовані на ній, за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме:

- лабораторний комплекс № НОМЕР_1 площею 123,1 кв.м., що належить ОСОБА_8 ;

- нежитлова будівля, прохідна-вагова площею 47,6 кв.м., що належить ДП «УКРЄВРОБУД ПЛЮС» ();

- склад площею 278 кв.м., що належить ДП «УКРЄВРОБУД ПЛЮС» ();

- коптильний цех площею 169,3 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- гараж легкових автомобілів площею 94,4 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- нежитлова будівля площею 572,1 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- прибудова до матеріального складу площею 190,3 кв.м., що належить ОСОБА_7 ;
- матеріальний склад площею 204,9 кв.м., що належить ОСОБА_7 ;
- будівлі та споруди, ремонтна майстерня, прохідна, фінський будинок, склад ПММ площею 469,9 кв.м., що належать ОСОБА_7 .
17 червня 2021 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва було задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0352, площею 1.1019 га, власником якої є ОСОБА_7 , та об`єкти нерухомості, розташовані на ній, за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене у межах кримінального провадження № 0000429, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому на нього необхідно накласти арешт.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч твердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Крім того, постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 від 14 червня 2021 року вказане майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с. 28-31). Зазначена постанова містить належне обґрунтування та відповідає вимогам процесуального законодавства.

Тому твердження апелянта про те, що стороною обвинувачення не надано жодних даних, які б давали підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям речового доказу, є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню слідчим, прокурором під час досудового розслідування та судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити власнику майна ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0352 площею 1.1019 га, власником якої є ОСОБА_7 , та об`єкти нерухомості, розташовані на ній, за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме:

- лабораторний комплекс № НОМЕР_1 площею 123,1 кв.м., що належить ОСОБА_8 ;
- нежитлову будівлю, прохідну-вагову площею 47,6 кв.м., що належить ДП «УКРЄВРОБУД ПЛЮС» ();
- склад площею 278 кв.м., що належить ДП «УКРЄВРОБУД ПЛЮС» ();
- коптильний цех площею 169,3 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- гараж легкових автомобілів площею 94,4 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- нежитлову будівлю площею 572,1 кв.м., що належить ОСОБА_9 ;
- прибудову до матеріального складу площею 190,3 кв.м., що належить ОСОБА_7 ;
- матеріальний склад площею 204,9 кв.м., що належить ОСОБА_7 ;
- будівлі та споруди, ремонтну майстерню, прохідну, фінський будинок, склад ПММ площею 469,9 кв.м., що належать ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4700/2021
Єдиний унікальний номер 757/31890/21-к
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1