справа №190/1453/18
провадження №1-кп/176/61/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження: прокурорів в кримінальному провадженні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості в якому про злочин внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 лютого 2018 року за № 0000055, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, опікуном чи піклувальником не призначався та інших утриманців не має, державних відзнак та нагород не має, особою зі встановленою групою інвалідності за висновком МСЕК не являється, раніше судимого: 1) 19.02.2010 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до обмеження волі 1 рік з іспитовим строком 1 рік; 2) 21.09.2010 року Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі 5 років з конфіскацією майна; 3) 04.02.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі 2 роки з іспитовим строком 2 роки; 4) 21.06.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі 4 роки 5 місяців; 5) 26.10.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі 6 років 6 місяців з конфіскацією майна; 6) 23.11.2018 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 391, ст. 71 КК України до позбавлення волі 1 рік 10 місяців, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , відбуваючи з 26.05.2017 року покарання у ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» згідно вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.10.2016 року за ст. 307 ч. 2, ст. 70 ч. 4, ст. 72 ч. 5 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, протиправної поведінки не змінив, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та систематично порушував вимоги режиму відбування покарання, що виражалося у відмові від виконання законних вимог представників адміністрації установи виконання покарань, за що на законних підставах до ОСОБА_8 застосовано 38 (тридцять вісім) стягнень, з яких 4 (чотири) рази поміщався до дисциплінарного ізолятора, загальною кількістю 35 (тридцять п`ять) днів, 4 (чотири) рази поміщався до карцеру, загальною кількістю 18 (вісімнадцять) діб, 2 (два) попередження, 19 (дев`ятнадцять) доган, 9 (дев`ять) суворих доган.
За злісне порушення установленого порядку відбування покарання засуджений ОСОБА_8 на підставі рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 та згідно з постановою в.о. начальника виправної установи від 17.11.2017 на законних підставах був підданий стягненню у виді переведення до ПКТ (приміщення камерного типу) строком на 2 місяці.
Після закінчення відбування стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу засуджений ОСОБА_8 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і продовжив злісно порушувати вимоги режиму відбування покарання.
01.02.2018 року начальником відділення СПС №3 страшним лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_11 на підставі ч. 5 ст. 118 КВК України було складено та затверджено графік чергувань засуджених відділення №3 на лютий місяць 2018 року. З даним графіком ознайомлені під підпис засудженні відділення СПС №3 за виключенням засудженого ОСОБА_8 , який відмовився ставити підпис. Старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_11 в присутності начальника відділення СПС №3 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_12 та начальника відділення СПС №4 лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_13 ознайомив засудженого ОСОБА_8 з нормами ч. 5 ст. 118 КВК України та нормами ст. 391 КК України та повідомив про наслідки, однак засуджений ОСОБА_8 відмовився ставити свій підпис з ознайомлення з графіком чергувань, про що було складено відповідний акт з підписами зазначених працівників установи. Згідно з графіком чергувань засуджений ОСОБА_8 мав здійснити чергування 05.02.2018.
Так, 05.02.2018 року приблизно о 09 годині 00 хвилин начальником відділення соціально-психологічної служби №3 страшним лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_11 , у присутності ЧПНУ підполковника внутрішньої служби ОСОБА_14 та заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи капітана внутрішньої служби ОСОБА_15 у службовому кабінеті начальника відділення СПС №3, забезпечивши засудженого ОСОБА_8 всім необхідним для прибирання інвентарем, а саме віником, шваброю, ганчіркою, відрами з водою кімнатної температури та гумовими рукавицями, пред`явив законну вимогу засудженому ОСОБА_8 приступити до чергування у приміщенні відділення СПС №3, а саме здійснити вологе прибирання підлоги коридору відділення СПС №3 згідно з графіком чергувань на лютий місяць, який було оголошено засудженому ОСОБА_8 01.02.2018 та в якому він відмовився ставити свій підпис.
Однак, всупереч вимог ч. 5 ст. 118 КВК України, неодноразово висловлену законну вимогу начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , який завдяки своєму службовому становищу має право висувати такі вимоги та віддавати розпорядження, засуджений ОСОБА_8 будучи фізично здоровим, забезпечений всім необхідним для прибирання інвентарем, попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України, виконати поставлену законну вимогу безпідставно відмовився в категоричній формі, не маючи на те належних підстав і де прибирання не приступив, тим самим порушив вимоги підпунктів: «2.1», «2^2», «2.5» Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також Кримінально-виконавчого Кодексу України стаття 107, частина 3, абзаци «І», «2», «З», «4».
Крім того, 05.03.2018 року приблизно о 15 годині 00 хвилин до співробітників ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» надійшла інформація про те, що засуджені відділення СПС №3 занавісили камеру відеонагляду, яка розташована в коридорі при вході у відділення СПС №3 та за допомогою якої, згідно з ст. 103 КВК України, здійснюється нагляд за засудженими із кімнати ЧПНУ. Приблизно о 17 годині 30 хвилин під час здійснення нагляду за засудженими в житловій зоні молодшими інспекторами чергової зміни з нагляду за засудженими, виявлено блокування входу до відділення СПС №3 та пожежного виходу даного відділення засудженими, за допомогою металевих сіток від ліжок, билець, дерев`яних лавочок, що унеможливлювало потрапляння працівників в дане відділення.
О 17 годині 35 хвилин 05.03.2018 року перший заступник начальника Державної установи «П`ятихатська ВК (№122)» ОСОБА_16 в присутності чергового помічника начальника установи ОСОБА_14 перебуваючи на пожежних сходах між відділеннями СПС №2 та №3, поставив законну вимогу засудженому ОСОБА_8 розблокувати відділення СПС №3 та надати доступ працівникам установи до відділення СПС №3, на що останній в категоричній формі відмовився виконувати вказані вимоги та виказав свої вимоги щодо послаблення адміністрацією установи режиму відбування покарання засуджених в частині виконання розпорядку дня, робіт з самообслуговування та пересування по території установи строєм, паління в камерах ДІЗО та інше.
У судовому засіданні ОСОБА_8 вину у вчинені кримінального правопорушення, встановленого цим вироком за обомами епізодами, визнав повністю, щиро розкаявся, однак на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати суду показання з приводу обставин діяння. Просив суворо не карати.

При цьому докази його вини, здобуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження та вважає недоцільним їх дослідження.

Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини вина останнього в обсязі, що наведений у вироку, повністю доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які пояснили, що 05.02.2018 року засудженому ОСОБА_8 було запропоновано здійснити чергування згідно графіку на що останній незважаючи на роз`яснення і попередження стосовно такої поведінки в категоричній формі відмовився, на стан здоров`я не скаржився, йому було запропоновано пройти медичний огляд, однак ОСОБА_8 також відмовився, ці покази повністю співпадають та узгоджуються між собою, показаннями у якості свідка ОСОБА_17 , який у день події кримінального порушення виконував обов`язки фельдшера медичної частини установи, та памятає, що надавав довідку про стан здоров`я засудженого ОСОБА_8 який був задовільний, будь-яких скарг на стан здоров`я від останнього не надходило, показами свідка ОСОБА_14 за епізодом від 05.03.2018 року згідно яких пояснив, що в цей день також перебував не чергуванні та в другій половині дня від молодших інспекторів установи надійшло повідомлення, що вхід до відділення СПС № 3 заблоковано решітками від ліжок та лавками, про що він доповів керівництву, підійшовши разом з начальником до другого відділення через пожежні сходи вони побачили, що двері також заблоковані. Після чого начальник через барикади спілкувався із засудженими, серед яких він впізнав голос ОСОБА_8 , ці покази узгоджуються з показами свідка ОСОБА_18 , який також пояснив, що 05.03.2018 року перебував групі швидкого реагування та в цей день перебував за територією охороняємого об`єкту у своєму кабінеті. Згодом надійшло повідомлення про збір групи, яка в подальшому направилась до відділення СПС № 3 установи, прибувши на місце події він побачив заблокований вхід до відділення. Також він був очевидцем перемовин представників установи та представників засуджених серед яких також був ОСОБА_8 .
Крім того, ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року про переведення засудженого до приміщення камерного типу, рапортами представників адміністрації П`ятихатської ВК № 122 від 05.02.2018 року щодо відмови в цей день засудженого ОСОБА_8 від прибирання відділення СПС № 3 згідно графіку чергувань, графіком чергування засуджених відділення СПС № 3 на лютий 2018 року, який підписаний начальником відділення СПС ДУ П`ятихатська ВК № 122 ОСОБА_11 , з якого вбачається, що 05.02.2018 року черговим відділення СПС № 3 являється засуджений ОСОБА_8 , довідкою в.о. начальника медичної частини від 01.02.2018 року з якої витікає, що оглянутий засуджений ОСОБА_8 здоровий, на стан здоров`я не скаржиться, довідкою про заохочення та стягнення згідно якої вбачається, що засуджений ОСОБА_8 за період відбуття покарання в період з 2016 року по 24.01.2018 року включно 38 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за різноманітні аналогічні порушення режиму утримання.

А також іншими фактичними обставинами справи, які визнані усіма учасниками кримінального провадження, ними не оспорюють ся, у зв`язку з чим суд визнав недоцільним їх дослідження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 , скориставшись своїм конституційним правом, відмовився давати суду показання, разом з тим не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення за кожним епізодом, докази його винуватості, погоджується з правовою кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення, у суду не виникають сумніви щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які повністю визнаються обома сторонами, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку, а також з огляду на те, що обвинувачений відмовився давати суду показання, суд обмежився дослідженням матеріалів і доказів кримінального провадження.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі та дослідженим судом доказами, суд також визнає їх доведеними, а саме фактичні обставини, пов`язані з датою, часом, місцем, способом вчинення злочину, формою умислу по кожному епізоду.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 за встановленими фактами непокори законним вимогам представника адміністрації кваліфікуються за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Протиправні діяння, які вчинені ОСОБА_8 та кваліфікуються за ст. 391 КК України, відносяться до нетяжких злочинів.

При призначені обвинуваченому виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, суспільно небезпечні наслідки у вигляді злісної непокори законним вимогам представникам адміністрації установи виконання покарань, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем відбування покарання характеризується вкрай негативно.

У якості пом`якшувальної покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обставини суд враховує його висловлене щире каяття у вчиненому злочині, як обтяжуючу покарання обвинуваченому обставину суд враховує рецидив вчинення злочину відносно злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, за які являвся засуджений раніше, та судимість щодо яких є не погашеною.

Аналізуючи викладене в сукупності, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів обрати покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі з іспитовим терміном.

При вирішенні долі речових доказів по справі у відповідності до положень ст. 100 КПК України суд вважає доцільним 2 оптичних диски DVD-R 4,7 GB, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити їх зберігання в матеріалах цього провадження.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
П Р И С У Д И В:

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази 2 оптичних диски DVD-R 4,7 GB, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити їх зберігання в матеріалах цього провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1