Справа №: 353/1057/20
Провадження №: 1-кп/0343/5/22
У Х В А Л А
про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

26 січня 2022 року м. Долина

Колегія суддів Долинського районного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження №1-кп/0343/5/22, внесеного до ЄРДР за № 000187 від 11.09.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, що має середню освіту, тимчасово непрацючого, розлученого, в порядку ст.89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.09.2021 кримінальне провадження за №000187 від 11.09.2020 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.2 ст. 156 КК України направлено для розгляду по суті в Долинський районний суд Івано-Франківської області, яке ухвалою суду від 27.09.2021 призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні 05 жовтня 2021 року.

Ухвалою про призначення судового розгляду Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2021 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою Долинського районного суду Івано - Франківської області від 29.11.2021 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 28 січня 2022 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. В обгрунтування клопотання посилається на те, що метою продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому є забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків. ОСОБА_5 вчинив злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, передбачені ч. 2 ст. 156 та ч.4 ст. 152 КК України. Ч. 4 ст. 152 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років. Крім того установлено, що ОСОБА_5 , у період часу з 1998 по 2003 рік вчиняв злочини передбачені ч.4 ст.152, ч. 2 ст.153 КК України, за вчинення яких, 15.03.2004 року Тлумацьким районним судом був засуджений до покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, які станом на даний час не змінились та не зменшились, а саме, що ОСОБА_5 може:

переховуватися від суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення якого відповідно до ч.4 ст. 152 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років;

незаконно впливати на потерпілу, свідків, так як у судовому засіданні останні ще не допитані та ОСОБА_5 проживає безпосередньо із потерпілою та свідками в одному будинку;

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 є раніше судимий за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи вчинених щодо малолітньої.

Крім цього, необхідно врахувати, що підозрюваний ОСОБА_5 розлучений, у нього відсутні тісні соціальні зв`язки, після вчинення кримінальних правопорушень, не повідомив правоохоронні органи про його скоєння, розраховуючи на безкарність та уникнення покарання, продовжуючи вчиняти щодо малолітньої ОСОБА_8 злочини, передбачені ч. 2 ст.156 та ч. 4 ст.152 КК України.

У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому слід продовжити щодо ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечили.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового розгляду, які з`явилися в судове засідання, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 , слід продовжити термін тримання під вартою з наступних підстав:

Згідно із ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які

передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

В силу вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні поданого клопотання прокурора суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, ст. 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" вказує, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Колегією суддів встановлено, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , закінчується 28 січня 2022 року, однак судове провадження по кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшились.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, усвідомлює неминучість покарання за них, немає міцних соціальних зв`язків, не працює, джерело існування невідоме, що може спонукати його переховуватися від суду.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на малолітню

потерпілу, її законного представника та свідків є те, що він є місцевим жителем, обвинувачений, потерпіла та її представник проживають за однією адресою, свідки проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим та він є особисто з ними знайомий. ОСОБА_5 усвідомлює те, що вище вказані особи можуть дати свідчення з приводу вчинених кримінальних правопорушень.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що він розлучений, у нього відсутні тісні соціальні зв`язки, після вчинення кримінальних правопорушень, розраховуючи на безкарність та уникнення від покарання, продовжував тривалий час вчиняти щодо малолітньої ОСОБА_8 , кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст.156 та ч. 4 ст.152 КК України та обставини, при яких вчинено кримінальні правопорушення, дають підстави вважати, що обвинувачений може в подальшому продовжити свою кримінально- протиправну діяльність щодо потерпілої.

Обставини обвинувачення ОСОБА_5 , його вік та стан здоров`я, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачуються, відсутність міцних соціальних зав`язків та соціальне становище (обвинувачений ніде офіційно не працевлаштований), свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_5 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянням, які інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Колегія суддів вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 29, 176-178, 197, 194, 199, 331, 372, 532, 534 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 задоволити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів - до 26 березня 2022 року включно.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали в частині продовження строку тримання під вартою доручити начальнику ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань № 12", якому направити копію даної ухвали.

Контроль за виконанням ухвали в частині продовження строку тримання під вартою покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: суддя:

судді: