Провадження № 1-кс/760/8380/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008325 від 21.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.
Подане клопотання обґрунтоване тим, що Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування, а Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0008325 від 21.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
12.05.2021 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/11404/21, провадження № 1-кс/760/3968/21) задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на речі та предмети, які вилучені 03.03.2021 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (приватний будинок), (згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вказаний будинок зареєстрований на праві власності на ОСОБА_6 ), а саме на: IPhone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , в силіконовому чохлі чорного кольору; Самсунг ІМЕІ: НОМЕР_2 , чорного кольору. В якому сім-картка Вадафон на якій наявний номер НОМЕР_3 ; IPhone сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 , з розбитим екраном; IPhone з екраном білого кольору з розбитим екраном; Нокіа чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_5 ; IPhone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_6 , в силіконовому чохлі чорного кольору з сім-карткою НОМЕР_7 ; IPhone 11 Pro Max чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_8 , в силіконовому прозорому чохлі з сім-карткою НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; Ноутбук «Делл» сірого кольору, SN: 723Р242, який заблокований; 5 коробок із мобільних телефонів; Тримач сім-карти НОМЕР_11 ; 3 флеш-носії., з метою збереження речових доказів.
Адвокат стверджує, що із змісту ухвали від 12.05.2021 року вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку про доцільність накладення арешту на вищевказані речі та предмети, які були вилучені 03.03.2021 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 з підстав того, що вони є предметом експертного дослідження відповідно до постанови про призначення комп`ютерно-технічної експертизи від 22.03.2021 року, проведення якої доручено Київському НДЕКЦ МВС України.
Крім того, адвокат у клопотанні посилається, що відповідно до відповіді Київського НДЕКЦ МВС України на адвокатський запит вбачається, що станом 25.06.2021 року постанова про призначення комп`ютерно-технічної експертизи в рамках кримінального провадження №0008325 від 21.07.2018 року не надходила.
Таким чином адвокат вважає, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на речі і предмети, що вилучені у ОСОБА_6 , оскільки протягом шести місяців це майно разом із постановою постанова про призначення комп`ютерно-технічної експертизи в рамках кримінального провадження № 0008325 від 21.07.2018 року і досі не скеровано до експертної установи для проведення експертизи.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання заперечував та просив у його задоволенні відмовити.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення адвоката, прокурора та слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У ході судового розгляду клопотання встановлено, що Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування, а Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0008325 від 21.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
12.05.2021 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/11404/21, провадження № 1-кс/760/3968/21) задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на речі та предмети, які вилучені 03.03.2021 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (приватний будинок), (згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вказаний будинок зареєстрований на праві власності на ОСОБА_6 ), а саме на: IPhone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , в силіконовому чохлі чорного кольору; Самсунг ІМЕІ: НОМЕР_2 , чорного кольору. В якому сім-картка Вадафон на якій наявний номер НОМЕР_3 ; IPhone сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 , з розбитим екраном; IPhone з екраном білого кольору з розбитим екраном; Нокіа чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_5 ; IPhone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_6 , в силіконовому чохлі чорного кольору з сім-карткою НОМЕР_7 ; IPhone 11 Pro Max чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_8 , в силіконовому прозорому чохлі з сім-карткою НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; Ноутбук «Делл» сірого кольору, SN: 723Р242, який заблокований; 5 коробок із мобільних телефонів; Тримач сім-карти НОМЕР_11 ; 3 флеш-носії, з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, прийшов до висновку, що IPhone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , в силіконовому чохлі чорного кольору; Самсунг ІМЕІ: НОМЕР_2 , чорного кольору. В якому сім-картка Вадафон на якій наявний номер НОМЕР_3 ; IPhone сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 , з розбитим екраном; IPhone з екраном білого кольору з розбитим екраном; Нокіа чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_5 ; IPhone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_6 , в силіконовому чохлі чорного кольору з сім-карткою НОМЕР_7 ; IPhone 11 Pro Max чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_8 , в силіконовому прозорому чохлі з сім-карткою НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; Ноутбук «Делл» сірого кольору, SN: 723Р242, який заблокований; 5 коробок із мобільних телефонів; Тримач сім-карти НОМЕР_11 ; 3 флеш-носії, можуть відповідати ознакам ч. 1 ст. 98 КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та може бути використане як доказу в кримінальному провадження, тому вбачав наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, слідчий суддя, дотримався вказаних вище вимог законодавства, встановивши належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Наведене свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна ОСОБА_6 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того слідчий суддя звертає увагу, що відповідь Київського НДЕКЦ МВС України на адвокатський запит датована 25.06.2021 року та адвокатом у судому засіданні не доведено того, що після 25.06.2021 року вилучене майно не було передано до експертної установи та станом на день розгляду даного клопотання воно не перебуває у експертній установі.
Враховуючи вказані обставини та проаналізувавши зазначені в ухвалі слідчого судді від 12.05.2021 року правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт на вказане вище майно був накладений обґрунтовано та в жодному разі не призвів до надмірного обмеження прав власника, а також в повній мірі відповідав принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини, відповідно до практики ЄСПЛ.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008325 від 21.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1