В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2022 року Справа № 608/1131/16-к
Номер провадження1-кп/608/5/2022
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого
в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України,-
Обвинувачений ОСОБА_6 24 травня 2016 року близько 12-ї години 30 хвилин на ринку м. Чортків на ґрунті неприязних відносин умисно цілеспрямовано наніс правою рукою кілька ударів в голову потерпілої ОСОБА_4 , від яких остання відчула різкий фізичний біль в ділянці голови, та в подальшому впала на картонні ящики.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні на початку судового розгляду справи визнавав частково, посилаючись на те, що 24 травня 2016 року близько 12-ї години 30 хвилин він перебував на ринку м. Чортків, де між його мамою та колишньою дружиною, яка є потерпілою, виник конфлікт, під час якого він хотів захистити свою маму, а тому відштовхнув потерпілу, але він не бачив, що після цього вона падала на землю. В зв`язку з такими обставинами він не визнавав цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
В судовому засіданні 20 січня 2022 року обвинувачений повністю визнав свою вину в вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України, обставини якого викладені в вищенаведеному обвинуваченні. Шкодує, що так сталося, розкаюється. Повністю визнає також і цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди та процесуальних витрат.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання про те, що 24 травня 2016 року біля 12-ї години 30 хвилин на ринку м. Чортків між нею та колишньою свекрухою, матір"ю обвинуваченого ОСОБА_8 , виник конфлікт, під час якого остання схопила та тримала її за плечі, а обвинувачений із-за спини своєї матері наніс їй кулаком два тяжких удари в голову. Вона на таке не сподівалася і від ударів впала на картонні ящики і під час падіння об кут ящика роздерла ліву руку.
Вона підтримує цивільний позов про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу та просить його задовольнити.
Також потерпіла ОСОБА_4 погоджується із зміною прокурором кваліфікації дій обвинуваченого на ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України, відмовляючись від підтримання обвинувачення в попередньому обсязі.
Такі обставини нанесення обвинуваченим ударів потерпілій ОСОБА_4 підтверджуються також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ..
Показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 . -- матері обвинуваченого ОСОБА_6 , яка підтвердила конфлікт між нею та потерпілою на ринку м. Чортків 24 травня 2016 року біля 12-ї години 30 хвилин, під час якого обвинувачений відштовхнув від неї потерпілу, проте заперечила нанесення останній ударів в голову, вона не бачила падіння потерпілої після нанесених ударів, суд оцінює критично і такі показання при винесенні вироку до уваги не приймає, зважаючи на близькі родинні відносини обвинуваченого та свідка. Крім того, як вже зазначалося вище, обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 157 в потерпілої ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на лівому передпліччі. Дане тілесне ушкодження, враховуючи його вид та властивості та розташування на тілі, утворилося від дії тупого предмету, не виключено, в час вказаний у постанові та при обставинах, повідомлених обстежуваною. За ступенем тяжкості вищезазначене тілесне ушкодження відноситься до легких.
В розділі "Обставини справи" вищезазначеного висновку судово-медичної експертизи зі слів обстежуваної відомо, що 24 травня 2016 року близько 12-ї години 40 хвилин поблизу власного помешкання на вулиці побив колишній чоловік -- ОСОБА_6 та колишня свекруха ОСОБА_8 , котра стискала руками плечі, а чоловік бив кулаками в тім`яну ділянку голови зліва та в ліву половину обличчя, після чого обстежувана впала на ящики з квітами, вдарившись при цьому лівою половиною тулуба та лівою рукою.
Про обставини нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 ударів потерпілій ОСОБА_4 остання розказала та показала під час проведення слідчого експерименту 30 червня 2016 року.
На стадії судового розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_4 подала цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в сумі 5 000 гривень та 1 000 гривень судових витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а також в приниженні честі та гідності фізичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року в п. п. 3, 5, 9 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У рішенні від 12 липня 2007 року в справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.
Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілій ОСОБА_4 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з вчиненням відносно неї даного кримінального правопорушення, внаслідок нанесених ударів обвинуваченим їй було спричинено фізичний біль, який викликав певні страждання та переживання за стан здоров`я, в зв`язку з чим вона змушена була звертатися в лікувальні установи за медичною допомогою. Крім цього, при падінні на картонні ящики внаслідок нанесених ударів в голову, вона пошкодила руку і такі тілесні ушкодження за висновком судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень. При цьому суд зазначає, що тілесні ушкодження потерпіла отримала саме під час падіння на ящики, тобто в даному випадку є ознаки заподіяння потерпілій необережного тілесного ушкодження. З врахуванням таких обставин суд вважає за необхідне, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, глибини фізичних та душевних страждань заподіяних потерпілій, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.
Згідно зі ст. 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
А тому, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшла підтвердження та доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в вчиненні суспільного небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України за ознаками умисного завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
До такого висновку суд дійшов на підставі даних отриманих з показань обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_4 , свідків, протоколом слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_4 , висновком судово-медичної експертизи. При цьому показання обвинуваченого, потерпілої та свідків є логічними, послідовними та узгоджуються як окремо, так і між собою, а також з іншими доказами, а тому вони судом приймаються до уваги при винесенні вироку.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням таких вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога.
Обставиною, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшує покарання, суд зазначає визнання обвинуваченим своєї вини в вчиненому кримінальному правопорушенні та щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в кримінальному провадженні не встановлено.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання за ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України в вигляді штрафу.
Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, --
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання в вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь потерпілої ОСОБА_4 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної (немайнової) шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням та 1 000 (одну тисячу) гривень понесених витрат на правову допомогу адвоката.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1