Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3800/19
Провадження №1-кп/523/394/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

28.12.2021р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000245 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівці-Лази Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, із неповною вищою освітою, одруженого, працюючого СПД, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення в носінні, придбанні, зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

В невстановлені час та місці органами досудового розслідування, у невстановленої особи, ОСОБА_7 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав патрони калібрів 7,62х54мм R, 7,62х39мм, 5/6х15,6мм R, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переніс їх до місця свого проживання - АДРЕСА_2 , де став їх зберігати, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, в лютому 2018р., більш точна дата органами досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_7 перебуваючи у невстановленому місці, без передбаченого законом дозволу, придбав у ОСОБА_8 , належний останньому (відповідно дозволу №1223 від 16.09.2015р.) карабін «АКМС-МФ», № НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_7 розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переніс вищевказаний карабін за вищезазначеним місцем свого проживання, де став його зберігати, без передбаченого законом дозволу.

03.05.2018р., в період часу з 07год. 15хв. по 14год. 10хв., відповідно до Ухвали Приморського районного суду м. Одеси, працівниками поліції було проведено обшук за вищевказаним місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: 150 патронів, які являються боєприпасами, бойовими патронами, калібру 7,62х54мм R, виготовленими промисловим способом та призначеними до стрільби; 150 патронів, які являються боєприпасами, бойовими патронами, калібру 7,62х39мм, виготовленими промисловим способом та призначеними до стрільби; 441 патрон, які являються боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого займання, калібру .22Lr (5/6х15,6мм R) та призначеними до стрільби; карабін «АКМС-МФ», який являється нарізною вогнепальною зброєю-стандартним мисливським карабіном, калібру 7,62х39 мм, № НОМЕР_1 , до стрільби придатний.

За таких обставин, стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України: носіння, придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, сторона обвинувачення посилається на такі докази, які були безпосередньо детально дослідженні під час судового розгляду, а саме:

-покази допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка показала, що 03.05.2018р. була запрошена разом із іншим понятим для проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме квартирі останнього. Крім цього, вказаний свідок пояснила суду, що коли працівники поліції знайшли в будинку зброю, вони покликали її, оскільки вона з ними в цей момент не перебувала. Далі, свідок ОСОБА_9 показала суду, що в ході проведення обшуку працівниками поліції загалом були виявлені та вилучені ножи, патрони, зброя, макети зброї, при цьому патрони знайшли в сараї, якій не належав ОСОБА_7 . Крім того, свідок ОСОБА_9 показала, що інший понятий, а саме при виявлені та вилучені вищезазначених речей був відсутній, оскільки пішов з місця проведення обшуку;

-показами свідка ОСОБА_10 про те, що її запросили бути присутньою при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , який є її сусідом, в ході проведення якого, у останнього було вилучено зброю. Окрім того, ОСОБА_10 добавила, що обшук розпочався за участю трьох понятих, але в ході проведення цієї дії, понятий (чоловік) обшук залишив;

-покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який показав суду, що, оскільки їхав до Києва, а в подальшому за кордон, 02.05.2018р., ввечері, залишив карабін «АКМС» разом із посвідченням на зброю Біличу, який хотів його придбати;

-протокол обшуку від 03.05.2018р. та CD-диски із відео-записами до нього, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до яких, працівниками поліції за участю понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_7 - АДРЕСА_2 , в ході якого вилучені лише макети зброї (на 5арк.);

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 10.12.2018 року, відповідно до якого, 03.05.2018року за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 було проведено санкціонований обшук, в ходу якого, виявлено та вилучено набої калібру 7,62х39 в кількості 150штук, які згідно висновку експерта являються боєприпасами, виготовленими промисловим способом та призначеними до стрільби (на 1арк);

-постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 10.12.2018р. з додатками, відповідно до якої з матеріалів досудового розслідування №0000059 виділені матеріали за фактом виявлення та вилучення вогнепальної зброї та набоїв за місцем проживання ОСОБА_7 (на 5арк.);

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 06.11.2017р., відповідно до якого до Реєстру внесені відомості за ч.2 ст.307 КК України (на 1арк.);

-рапорт працівника поліції керівнику органу поліції з додатками від 27.03.2018р., відповідно до якого, в провадженні ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 06.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (на 11арк.);

-клопотання органів досудового розслідування про надання дозволу на проведення обшуку від 11.04.2018р. та ухвалу районного суду від 23.04.2018р., відповідно до яких Судом надано дозвіл органам досудового розслідування на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 (на 3арк.);

-рапорт працівника поліції від 04.05.20 року (дата взагалі не зрозуміла), відповідно до якого, рапорт останнього зареєстрований у Журналі Єдиного Обліку Заяв і Повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ГУНП в АР Крим та м. Севастополі та відповідно до якого, в провадженні СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 06.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. В ході проведення зазначеного кримінального провадження, 03.05.2018 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено 150 патронів, які являються боєприпасами, бойовими патронами, калібру 7,62х54 мм R, виготовленими промисловим способом та призначеними до стрільби; 150 патронів, які являються боєприпасами, бойовими патронами, калібру 7,62х39 мм, виготовленими промисловим способом та призначеними до стрільби; 441 патрон, які являються боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого займання, калібру .22Lr (5/6х15,6 мм R) та призначеними до стрільби; карабін «АКМС-МФ», який являється нарізною вогнепальною зброєю-стандартним мисливським карабіном, калібру 7,62х39 мм, № НОМЕР_1 , до стрільби придатний (на 2арк);

-висновок експерта №359-Б від 11.05.2018р. з ілюстративною таблицею, за результатами проведення експертизи зброї, відповідно до якого, наданий карабін «АКМС-МФ» являється нарізною вогнепальною зброєю-стандартним мисливським карабіном, калібру 7,62х39 мм, № НОМЕР_1 , конструктивних змін не має, до стрільби придатний (на 12арк.);

-висновок експерта №360-Б від 11.05.2018р. з ілюстративною таблицею, за результатами проведення експертизи зброї, відповідно до якого, 150 патронів являються боєприпасами, бойовими патронами, калібру

7,62х54 мм R, виготовленими промисловим способом та призначеними до стрільби, конструктивних змін не мають, до стрільби придатні; 150 патронів являються боєприпасами, бойовими патронами, калібру 7,62х39 мм, виготовленими промисловим способом та призначеними до стрільби, конструктивних змін не мають, до стрільби придатні; 441 патрон являються боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого займання, калібру .22Lr (5/6х15,6 мм R) та призначеними до стрільби, конструктивних змін не мають, до стрільби придатні (на 17арк.);

-постанову про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 05.02.2019р., відповідно до якої, карабін «АКМС-МФ»; 150 патронів, калібру 7,62х39 мм; 441 патрон, калібру .22Lr (5/6х15,6 мм R); 22 патрони, калібру .22Short; 8 патронів, калібру 8х57 мм JS; 100 патронів, калібру .444Win; 40 патронів, калібру .300Win; голчатий багнет 7,62 мм; багнет 7,62 мм; мисливську рушницю «ТОЗ», 12 калібру; 150 патронів, калібру 7,62х54 мм R; 56 патронів, калібру 7,62х54 мм R; пристрій для відстрілу малокаліберними набоями визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, долучено до матеріалів кримінального провадження та передано до камери зберігання речових доказів Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (на 4арк.).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України не визнав та пояснив, що спілкувався з ОСОБА_12 , який запропонував придбати у нього автомат та вони домовились, що останній приїде к ньому додому. 02.05.2018р., ввечері, до нього приїхав ОСОБА_12 та привіз запропонований автомат, оскільки зранку, їхав до Києва, а в подальшому за кордон, тому у нього не було можливості переоформити дозвіл на автомат відповідно до вимог Законодавства України, на що ОСОБА_7 повідомив, що спілкувався із працівниками дозвільної системи органів поліції ї йому повідомили, що при вказаних обставинах порушень при видачі (переоформлені) дозволу на автомат не буде. Продовжуючи свої пояснення, ОСОБА_7 пояснив, що в подальшому, 03.05.2018р., приблизно о 07ранку, відбувся обшук, під час якого, були поняті - дві жінки та чоловік (свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які допитані в судовому засіданні та ОСОБА_11 -в допиті якого судом відмовлено), після чого, через 15хвилин ОСОБА_11 процесуальну подію покинув, при цьому, в протоколі обшуку міститься підпис цього понятого ОСОБА_11 .

Захисник обвинуваченого просив суд ухвалити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 , оскільки сторона обвинувачення жодним чином не довела вину останнього у вказаному кримінальному правопорушенні, що інкримінуються обвинуваченому, тому що, відсутні належні та допустимі докази його вини.

Суд дослідивши письмові докази в провадженні, отримавши показання свідків, вислухавши покази обвинуваченого, взявши до уваги доводи сторони обвинувачення та захисту, повно та всесторонньо оцінивши всі обставини у сукупності, дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, при викладених у обвинуваченні обставинах, оскільки в судовому засіданні не здобуті належні та допустимі докази вини обвинуваченого в незаконному поводженні зі зброєю та бойовими припасами.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку на підставі, яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Зі змісту рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може впливати зі співіснуванням достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Так, вирішуючи питання щодо показів свідків: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , суд вважає, що зазначений доказ у вигляді показів свідків, які були присутні під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та під час якого, було виявлено та вилучено зброю та бойові припаси,

лише підтверджують факт проведення слідчої дії - обшуку житла, яка хоч і була проведена з порушенням процесуальних вимог Кримінально-процесуального Законодавства України, - однак жодним

чином не підтверджують факт того, що ОСОБА_7 здійснював незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу, при цьому, всі зазначені в судовому засіданні свідками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 обставини в свою чергу ставлять під сумнів допустимість доказів, які були отримані під час проведення обшуку.

При цьому, слід звернути увагу на те, що мета участі понятих у проведенні слідчих дій посвідчує лише факт проведення слідчої дії, її законності, ходу та результатів.

Крім того, судом не приймаються до уваги свідка ОСОБА_8 про те, що він залишив карабін «АКМС» разом із посвідченням на зброю Біличу, який хотів його придбати, оскільки вказаний свідок заінтересований в позитивному вирішенні справи.

Вирішуючи питання щодо протоколу обшуку від 03.05.2018 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого, співробітниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено патрони, ножи, макети зброї, вогнепальну зброю, суд вважає, що вказаний протокол обшуку являється не допустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням порядку, встановленим КПК України, з урахуванням наступних обставин.

Відповідно до вимог ч.7 ст.223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії; відповідно до ч.10 ст.237 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

В порушення вимог норм вищевказаних статей КПК України, органи досудового розслідування при вказаної слідчої дії - обшуку житла не зазначили процесуальних документів на підставі яких було застосовано аудіо- та відеозапис, відомості про ідентифікацію цієї техніки, дані про отримання та повернення цієї техніки, що в свою чергу являється порушенням Кримінально-процесуального Законодавства України, при цьому, хід фіксування обшуку здійснювався на відеокамеру «Самсунг» з картою пам`яті (micro cd) 16gb, та при подальшому досліджені в судовому засіданні CD-дисків із відеозаписом обшуку, останній повний хід обшуку не відтворював.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних, дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Слід звернути увагу, що протокол обшуку не є самостійним доказом у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд установлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення вказаної слідчої дії - обшуку (у цьому випадку ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обушку), не є документами у розумінні ч.2 ст.99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних слідчим фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб. Отже, процесуальні документи про дозвіл на проведення обушку (ухвала слідчого судді) повинні досліджуватися судом під час розгляду кримінального провадження по суті з метою оцінки допустимості доказів, отриманих у результаті вказаної слідчої дії - обшуку житла.

Крім того, під час обшуку житла 03.05.2018р., співробітниками поліції було виявлено та вилучено ряд речей: патрони, ножи, макети зброї, вогнепальна зброя, однак до матеріалів кримінального провадження не долучено ухвалу слідчого судді про накладення арешту на зазначене майно, що в свою чергу являється порушенням вимог ст.ст.167, 168, 171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості

володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.168 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги, що питання щодо тимчасового вилученого майна, яке було виявлено під час обшуку - патронів, ножів, макетів зброї, вогнепальної зброї не вирішено в порядку, що регулюється вимогами КПК України, суд вважає, що протокол обшуку житла не можливо використовувати в якості доказу винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Що стосується висновків експертів з ілюстративними таблицями, суд вважає, що з урахуванням вищезазначених порушень вимог КПК України, а також те, що вказані експертизи не підтверджують факт того, що саме ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, суд також не приймає їх до уваги, оскільки протокол обшуку визнано не допустимим доказом, тому усі похідні докази, також являються недопустимими з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання щодо інших письмових доказів, наданих стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, які були ретельно дослідженні в судовому засіданні, а саме: доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих розшукових дій - обшуку від 03.05.2018р. (на 1арк); інформація щодо дозвільних документів виданих на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (на 6арк.); листом-запитом органів досудового розслідування від 24.05.2018р. щодо наявності інформації про реєстрацію мисливського нарізного карабіну «АКМС-МФ», місця зберігання останнього та наявності діючих дозволів на цю зброю і наявності діючих дозволів у Білича, та відповідною відповіддю від 25.05.2018р. (на 2арк.); запит щодо надання витягів з бази даних відносно осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , в разі перебування останніх на обліках як власників будь-якої зброї від 02.11.2018р. (на 2арк); доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих розшукових дій - забезпечення явки низки осіб від 01.11.2018р. (на 2арк); постанова про призначення судової експертизи від 04.05.2018р. та відповідний висновок експерта №917-Х від 18.05.2018р. із ілюстративною таблицею (на 7арк.); постанова про призначення судової експертизи від 04.05.2018р. та відповідний висновок експерта №366-Б від 14.05.2018р. із ілюстративною таблицею (на 8арк.); постанова про призначення судової експертизи від 04.05.2018р. та відповідний висновок експерта №366-Б від 14.05.2018р. із ілюстративною таблицею (на 8арк.); постанова про призначення судової експертизи від 04.05.2018р. та відповідний висновок експерта №369-Б від 23.07.2018р. із ілюстративною таблицею (на 16арк.); постанова про призначення судової експертизи від 04.05.2018р. та відповідний висновок експерта №373-Б від 06.06.2018р. із ілюстративною таблицею (на 13арк.); протокол огляду предметів від 09.11.2018р. (на 4арк.); постанова про призначення судової експертизи від 09.11.2018р. та повідомлення про неможливість проведення судової експертизи №903-Б від 21.12.2018р. (на 8арк.); заява ОСОБА_7 від 11.11.2018р. щодо повернення майна та відповідний акт прийому-передачі речей від 13.11.2018р. (на 2арк.); супровідний лист прокурора про направлення матеріалів кримінального провадження на адресу начальника СВ Суворовського ВП для організації подальшого досудового розслідування від 09.01.2019р. (на 1арк); супровідний лист про направлення речових доказів на адресу начальника СВ Суворовського ВП від 15.01.2019р. (на 1арк); постанова при визначення групи прокурорів від 15.01.2019р. (на 2арк.); супровідний лист про направлення матеріалів кримінального провадження та копій матеріалів для складання адміністративних протоколів відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_12 на адресу начальника Суворовського ВП від 25.02.2019р. (на 4арк); а також докази про особу обвинуваченого, суд вважає, що вказані докази є неналежними доказами та взагалі, жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_7 , зводяться до проведення процесуальних дій, рішень та доповідей уповноважених осіб та жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, поза розумним сумнівом.

З урахуванням вищевказаного, при цьому, взявши до уваги практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні від 30 червня 2008 року у справі «Гефген проти Німеччини» для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного

дерева» (відповідно до неї якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж), суд не приймає як допустимі надані стороною обвинувачення докази, які є похідними від протоколу обшуку від 03.05.2018 року, а саме висновки експертиз та постанови про долучення до провадження речових доказів (оскільки на дослідження експертам надавались предмети, вилучені з порушенням процесуальних норм).

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюватися за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Таким чином, аналіз усіх досліджених у судовому засіданні доказів дозволяє суду обґрунтовано дійти до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведена вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Враховуючи сукупність вищевикладених висновків, а також те, що достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, не встановлено, судом вичерпані всі можливості їх отримати, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, суд тлумачить їх на користь обвинуваченого, внаслідок чого, останній підлягає виправданню на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із загальною вартістю проведених експертиз, необхідно компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.284, 373,374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 у пред`явленому обвинувачені за ч.1 ст.263 КК України визнати невинуватим, та на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку недоведеністю вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення - виправдати.

Речові докази: конфіскувати (передати Управлінню логістики матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Одеській області).

Процесуальні витрати, пов`язані із загальною вартістю проведених експертиз, в розмірі 1430грн., 858грн., 1144грн., 1144грн., 2288грн., 2288грн. - компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30-днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий суддя ОСОБА_1