Справа № 947/6992/22
Провадження № 1-кс/947/2927/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференсзв`язку клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000162 від 26.01.2022 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця м. Баку, Азербайджан, з неповною середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця постійного проживання в м. Одеса, раніше судимого:
- 02.11.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187, ст. 70 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців; 09.02.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання;
- 04.11.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.360 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин.,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи у статусі обвинуваченого у двох кримінальних провадженнях в Малиновському районному суді м. Одеси за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став, та знову вчинив новий злочин за наступних обставин.
Так, 17.01.2022 року у нічний час доби, приблизно о 03 годині 10 хвилин, (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що перебували на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_2 , виник спільний корисливий мотив та умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, домовившись заздалегідь, вони визначили об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходяться в кабельній каналізації АТ «Укртелеком». При цьому зазначені особи розподілили між собою ролі таким чином, таким чином, що в той час, коли ОСОБА_7 , буде знаходитись поруч, за для того, щоб попередити ОСОБА_5 , в разі появи служби охорони чи поліції, що може зашкодити реалізації та доведення їх злочинного наміру таємного заволодіння чужим майном до кінця, то в цей же час ОСОБА_5 , незаконно проникне до кабельної каналізації та вчинить демонтаж кабелю зв`язку, звідки таємно викраде майно належне ОФ АТ «Уктелеком».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та дотримуючись розподілу ролей, будучи впевненим, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою : м. Одеса, вул. Космонавтів 1, в той час ОСОБА_7 , спостерігає за відсутністю сторонніх осіб, перебуваючи на прибудинковій території, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів 1, в той момент як ОСОБА_5 , відкрив кришку люку кабельної каналізації №1 та проник до вказаного приміщення, після чого, умисно, з корисливих мотивів демонтував за допомогою складного ножа, який приготував завчасно, кабель зв`язку марки ТПП 100х2х0,4 довжиною приблизно 74 метрів, належний ОФ АТ «Уктелеком», після чого виліз з кабельної каналізації №1 та пішов до люку кабельної каналізації №2, яка знаходилась на відстані 40 метрів від першого, де відкрив кришку люку кабельної каналізації та проник до вказаного приміщення, після чого демонтував за допомогою складного ножа кабель зв`язку марки ТПП 100х2х0,4, належний ОФ АТ «Уктелеком», після чого виліз з кабельної каналізації №2 та направився в бік, де знаходиться люк кабельної каналізації №1.
Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , витягнули з кабельної каналізації №1 кабель зв`язку марки ТПП 100х2х0,4 довжиною приблизно 74 метрів, належний ОФ АТ «Уктелеком», дотримуючись раніше обумовленої домовленості з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення намагались зникнути, проте були зупиненні співробітниками охорон-сервісу «Техно».
Своїми діями, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 спричинили матеріальну шкоду ОФ АТ «Уктелеком» на загальну суму 7159 гривень 50 копійок.
Слідчий звертається з клопотанням обґрунтовуючи його тим, що ризики передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового слідства.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити його, посилаючись на викладені доводи.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання, зазначивши, що ризики не доведенні та необґрунтовані.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як встановлено в судовому засіданні, 17.01.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

24.01.2022 слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.03.2022 року.
Однак, підозрюваний ОСОБА_5 покинув приміщення Київського районного суду м.Одеси та почав переховуватись від органу досудового розслідування.
25.01.2022 року ОСОБА_5 оголошено в розшук, заведено ОРС №006006 та 26.01.2022 року матеріали кримінального провадження №0000099 відносно ОСОБА_5 виділено у окреме провадження, що зареєстровано до ЄРДР №0000162, яке зупинено з зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_5 .
06.03.2022 року місцезнаходження ОСОБА_5 встановлено, кримінальне провадження №0000162 відновлено.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку подальшого визнання підозрюваного винним у його вчиненні, а також те, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідуванням та перебував у розшуку, слідчий суддя приходить до переконання що ризики, які існували на момент застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, а саме ризики у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на представника потерпілого та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що встановлені ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000162 від 26.01.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 24.01.2022 року, до 25.04.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1