В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
та учасника кримінального провадження:
потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003585 від 17.11.2020, за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
смт. Луків Турійського району, Волинської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
У С Т А Н О В И В:

12 листопада 2020 року у вечірній час близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 прийшов разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до квартири АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_14 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи в кухонній кімнаті вказаної квартири, в період часу з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., в ході спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті ревнощів, в ході раптово виниклої сварки між потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , яка супроводжувалася нецензурною лайкою та штовханиною з боку потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою захисту ОСОБА_12 та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 , умисно наніс п`ять ударів кулаками рук та чотири удари ногою по обличчю останнього, потерпілий ОСОБА_14 при цьому, закриваючи обличчя руками, впав на коліна між кухнею та коридором квартири. Після чого, сварка між потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_12 продовжилась в житловій кімнаті квартири, в якій ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого умислу на нанесення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_14 два удари кулаками рук по обличчю та один удар ногою в тулуб останнього. Після того, ОСОБА_8 , продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, наніс потерпілому ОСОБА_14 , який перебував в туалетній кімнаті вказаної квартири, ще два удари ногою в плече та голову, після чого припинив свою протиправну діяльність та пішов спати до житлової кімнати вказаної квартири.
13 листопада 2020 року, у вечірній час, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_8 , повернувшись разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до місця проживання ОСОБА_14 , де, в ході спільного вживання алкогольних напоїв, після повторної сварки між потерпілим ОСОБА_14 і ОСОБА_12 , ОСОБА_8 продовжив свою кримінально протиправну діяльність та, перебуваючи у житловій кімнаті вказаної квартири, близько
23 год. 00 хв. наніс три удари кулаками рук в обличчя потерпілого ОСОБА_14 , після чого покинув місце нанесення тілесних ушкоджень та вийшов з квартири. Внаслідок сукупних умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: численних ран, синців, саден, крововиливів на голові, крововиливів під оболонки, в тканину та в шлуночки головного мозку, синця з крововиливом на шиї, переломів 6, 7, 8, 9 ребер зліва, численних синців, саден, крововиливів на тулубі, рани на лівій нозі, численних синців, саден та крововиливів на кінцівках. Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_14 помер за місцем проживання.
Смерть ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від внутрішньочерепної травми, що проявилась крововиливами під оболонки, в тканину та в шлуночки головного мозку, зазначені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Зазначеними діями ОСОБА_8 вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 121 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні 19.01.2021 року під час виконання судом вимог статті 348 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) щодо пред`явленого обвинувачення свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, визнав частково, заперечивши пред`явлене йому обвинувачення в частині причинно-наслідкового зв`язку між його діями та наслідками у вигляді смерті потерпілого.
Під час допиту в судовому засіданні 11.03.2021 року (т.1, а.п.246-248) обвинувачений ОСОБА_8 по суті обвинувачення та заданих запитань надав показання про те, що в місто Білу Церкву приїхав з м. Києва на заробітки десь за три місяці до події, з ОСОБА_15 познайомився орієнтовно за два-три тижні до події, 12.11.2020 року ввечері близько 19 год. він погодився на пропозицію ОСОБА_16 вжити спиртні напої у ОСОБА_17 , в якого вона винаймала, з її слів, квартиру для проживання, тому разом з нею та її матір`ю ОСОБА_18 приїхали до квартири ОСОБА_14 близько 20 год, з яким і познайомився в той вечір. Перебуваючи на кухні, вони вечеряли, спілкувались та розпивали спиртні напої. Близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_17 почав нецензурно висловлюватись в бік ОСОБА_16 , зачіпати її, штовхати та ображати, у зв`язку з чим він вирішив заступитись за неї та вдарив ОСОБА_17 близько 5 разів: 4 рази правою та 1 раз лівою руками в його обличчя, та не більше 5 разів вдарив ногами в обличчя ОСОБА_17 , бійка продовжувалась не більше 2-3 хв., після чого вони продовжили вживати спиртні напої та спілкуватись. Проте, сварка між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 в той вечір на цьому не закінчилась, та продовжилась згодом в житловій кімнаті квартири, в якій він наніс ОСОБА_17 ще два удари рукою в обличчя та один удар ногою по тулубу. Після того, в туалетній кімнаті квартири він завдав ще два удари ногою в обличчя ОСОБА_17 . Побачивши, що ОСОБА_17 пішов до ванної кімнати митися, оскільки все його обличчя було в крові, припинив наносити йому тілесні ушкодження та пішов спати в кімнату, в якій знаходилось два ліжка, а саме праворуч від входу був диван, на який приліг разом з ОСОБА_16 , на диван, який знаходився ліворуч прилягла ОСОБА_18 . В цей вечір вони вжили приблизно 1 літр самогонки, особисто він вжив не більше 300 грамів самогонки. Прокинувшись близько 07 год., він поїхав на роботу та увечері того ж дня, зустрівшись на площі ОСОБА_19 з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , знову поїхали до квартири ОСОБА_17 , прибувши туди орієнтовно о 20 год., продовжили вживати спиртні напої, в ході чого ОСОБА_17 почав згадувати вчорашні події, нецензурно ображати ОСОБА_16 , у зв`язку з чим, близько 23 год., знову відбулась бійка між ним та ОСОБА_17 , в ході якої наніс потерпілому ОСОБА_17 три удари кулаками рук в обличчя, після чого, випивши 50 грамів самогонки, залишив квартиру. Додатково зазначив, що на ОСОБА_17 були видимі ушкодження на обличчі у вигляді потертостей та подряпин (схожі на порізи), також біля ока були видимі ушкодження, ОСОБА_17 тримався за бік тулуба та стогнав. В ніч з 14 на 15 листопада ночував на вулиці. 16.11.2020 прокинувся біля вокзалу о 06-07 годині ранку, прогулювався по місту, а біля 17 год. побачив ОСОБА_16 , яка попросила його з`їздити з нею за компанію в квартиру до ОСОБА_17 , щоб забрати її власні речі. Близько 18 год прийшли до квартири і побачили ОСОБА_17 мертвим, який знаходився в житловій кімнаті в сидячому положенні біля дивану накритий ковдрою, та збираючи речі, почули, що хтось відчиняє вхідні двері, у зв`язку з чим почали вибігати по черзі з квартири, правоохоронні органи не повідомляв, оскільки був розряджений телефон.
Під час судових дебатів та останнього слова 16.09.2021 року обвинувачений
ОСОБА_8 зазначив, що злочину, який йому інкримінують не вчиняв, оскільки вважає, що внаслідок його дій наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_14 настати не могло.
Крім того, захисник обвинуваченого звернув увагу на відсутність беззаперечних доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину, оскільки органом досудового розслідування невстановленою залишається та обставина, внаслідок чиїх протиправних дій настала смерть потерпілого, вказав на те, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , слід оцінювати критично, оскільки вони є суперечливими та містять розбіжності, врахувати те, що ОСОБА_12 майже за аналогічних обставин вже притягувалась до кримінальної відповідальності за п.12 ч.2 ст.115 КК України. Тому захисник вважає, що його підзахисний є невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Не зважаючи на часткове невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та заперечення ним викладених в обвинуваченні (в обвинувальному акті) обставин вчинення цього правопорушення щодо наслідків у виді смерті потерпілого, суд вважає, що його вина доведена сукупністю зібраних досудовим розслідування та досліджених у судових засіданнях доказів, зокрема, показами потерпілого, свідків, експерта та письмовими доказами.
Допитана у судовому засіданні 19.01.2021 року (т.1, а.п. 63-65) потерпіла ОСОБА_10 , надала суду показання про те, що вона є дочкою загиблого ОСОБА_14 , оскільки батько не виходив на зв`язок протягом двох тижнів, 15.11.2020 набрала рідну тітку ОСОБА_20 , щоб остання сходила з нею до квартири батька, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4 . 16.11.2020 року після 18 год вони прийшли до вказаної квартири, проте не змогли відчинити двері до тамбуру, у зв`язку з чим подзвонили до сусідки та попросили її відкрити двері, після чого підійшовши до вхідних дверей квартири батька почули звуки, які лунали з його квартири та зрозуміли, що в квартирі хтось є, після цього з квартири вибігло троє невідомих осіб, двоє жінок та чоловік, при цьому відштовхнули її, тітка зуміла в однієї із жінок вирвати сумку чорного кольору, схожу на портфель, викликали працівників поліції, зайшовши до квартири побачили мертвого батька в кімнаті в сидячому положенні біля дивану, який був накритий простирадлом, на ньому крові не було, були видимі тілесні ушкодження, побите обличчя, руки та ноги. Відносно свого батька повідомила, що останній зловживав алкогольними напоями, не працював, крім того розповідав їй, що мав стосунки з жінкою на ім`я ОСОБА_16 . Додатково зазначила, що обвинувачений схожий на чоловіка, який вибігав з квартири в той день. Просила застосувати найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на максимальний термін.
Надалі в судові засіданні потерпіла ОСОБА_10 не з`являлася, будучи належно повідомленою про день, час та місце проведення судових засідань.
Так, допитана у судовому засіданні 27.01.2021 року. (т.1, а.п.74-77) свідок ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надала суду показання про те, що 15.11.2020 року їй подзвонила племінниця ОСОБА_21 та повідомила що її батько не виходив на зв`язок протягом двох тижнів, у зв`язку з чим попросила її з`їздити разом з нею до нього на квартиру. 16.11.2020 року після 18 год. по приїзду до квартири її батька ОСОБА_17 , вони не змогли відчинити двері до тамбуру, у зв`язку з чим подзвонили сусідці батька по квартирі, яка відчинила вказані двері. Підійшовши до дверей квартири ОСОБА_17 , почули звуки, як відкриваються вхідні двері його квартири та в цей час з неї вибіг обвинувачений, потім за ним дві жінки, яких вона намагалась зупинити, але змогла тільки вирвати сумку чорного кольору. Після чого, зайшовши в житлову кімнату до квартири ОСОБА_14 , побачила ОСОБА_17 в сидячому положенні біля дивану, замотаного покривалом, підійшовши до нього, зрозуміла, що він мертвий. На ньому були наявні ушкодження у вигляді синців, праве його око було набрякле, обличчя, руки та ноги були побиті. Зазначила, що зі слів ОСОБА_17 , їй було відомо про наявність в нього молодої дівчини, яку звали ОСОБА_22 . Після смерті дружини ОСОБА_17 , останній припинив працювати та почав вживати алкогольні напої, але в силу свого характеру ніколи не поводив себе агресивно, випивав та лягав спати. Додатково зазначила, що бачила в квартирі перебиту швабру, кров на стінах у туалеті, у ванній кімнаті та на простирадлі.
Допитана у судовому засіданні 27.01.2021 року (т.1, а.п.74-77) свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надала суду показання про те, що у ніч з 12 на 13 листопада 2020 року відпочивала, а саме вживала спиртні напої разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_23 на кухні в однокімнатній квартирі в м. Біла Церква, у вказану квартиру прийшли орієнтовно після обіду та випивали аж до пізнього вечору. Під час розпиття спиртних напоїв, між ОСОБА_23 та ОСОБА_17 почалась сварка на ґрунті ревнощів щодо її дочки ОСОБА_16 , бачила як ОСОБА_17 став навпроти ОСОБА_23 та почав з`ясовувати з ним, хто сильніший, почали битися спочатку на кухні, ОСОБА_17 кинувся на ОСОБА_23 та взяв його за груди, після чого ОСОБА_23 почав бити його по голові руками, потім вони перемістились у коридор та кімнату, кількість ударів сказати не може, але билися орієнтовно протягом години, бачила у ОСОБА_17 синці, кров, ушкодження на лівій стороні обличчя, а також як ОСОБА_17 ходив умиватися до ванної кімнати. Після чого, ОСОБА_17 повідомив, що йому стало погано та він пішов спати, так як в нього почала боліти голова. Вночі ОСОБА_17 прокинувся, випив півлітра самогону та заснув на стільчику в кухні, звідки його ОСОБА_23 перетягнув до кімнати. Зранку наступного дня, прокинувшись орієнтовно о 09 год., всі продовжили вживати спиртні напої та знову ОСОБА_17 з ОСОБА_23 почали з`ясовувати відносини, що переросло в бійку, спочатку на кухні, потім в кімнаті. Вадим наносив удари руками і ногами ОСОБА_17 по голові, коли ОСОБА_17 перебував на підлозі в лежачому положенні, ОСОБА_23 стрибав зверху йому на голову. Бійка продовжувалась до вечора періодами, орієнтовно 3-4 рази. Після бійки ОСОБА_23 поклав ОСОБА_17 на ліжко в кімнаті, ззовні його стан був схожий на побиту людину. Увечері того ж дня, хтось почав стукати в двері, вони взяли ключі, та коли відкрились двері, почали тікати, оскільки побачили двох жінок біля дверей квартири.
Допитана у судовому засіданні 09.02.2021 року (т.1, а.п.84-86) свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , надала суду показання про те, що спільний їхній знайомий з матір`ю на ім`я ОСОБА_24 познайомив її з померлим ОСОБА_17 , з яким зустрічалась протягом місяця та проживала у нього в квартирі. З обвинуваченим ОСОБА_23 познайомилась влітку 2020 на площі Волі в м. Біла Церква. Ввечері 12 листопада 2020 року, її матір запросила ОСОБА_8 до квартири ОСОБА_17 відпочити та вжити алкогольні напої. По приїзду до квартири, ОСОБА_17 познайомився з ОСОБА_23 та всі пройшли до кухонної кімнати, де відпочивали та вживали спиртні напої. При цьому, ОСОБА_17 почав виражатися в її бік нецензурною лайкою, та піднімати на неї руки. Після чого, ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_17 , щоб той припинив її чіпати та висловлюватися нецензурною лайкою, на що ОСОБА_17 не відреагував, у зв`язку з чим ОСОБА_8 почав наносити удари руками (приблизно 7 ударів) і ногами (приблизно 8 ударів) по обличчю та тулубу ОСОБА_17 , перебуваючи при цьому в житловій кімнаті квартири. Бачила на обличчі під очима та руках ОСОБА_17 ушкодження у вигляді синців. Орієнтовно бійка тривала хвилин 20-25. Після чого всі продовжили випивати спиртні напої, та орієнтовно через годину ОСОБА_23 та ОСОБА_17 знову почали битися з тих самих причин в тій же кімнаті. В свою чергу, вона криками намагалася зупинити бійку, але ОСОБА_23 її не чув. Після бійки, яка тривала приблизно 30 хв., ОСОБА_23 прийшов до неї на кухню та вони продовжили вживати алкоголь, матір залишилася в кімнаті з ОСОБА_17 , через півтори години в темну пору доби ОСОБА_23 покинув квартиру, а вони втрьох залишились. Йдучи з квартири з матір`ю через деякий час після ОСОБА_23 , бачила на ОСОБА_17 , який закривав після них вхідні двері, крововиливи та заюшене обличчя, йому було важко пересуватись. Потім з матір`ю поїхали до аптеки та після пішли ночувати до вітчима ОСОБА_25 додому. На наступний день, увечері, зустріли ОСОБА_23 , який був випивший та який повідомив, що поїде до ОСОБА_17 , при цьому силою відібрав у неї ключі від квартири ОСОБА_17 , які вона забрала у ОСОБА_23 на наступний день. На наступний день, вона разом з матір`ю та ОСОБА_23 поїхали до квартири ОСОБА_17 , який перебував в кімнаті в сидячому положенні біля дивану накритий ковдрою синього кольору, в тому місці де ОСОБА_23 його бив, обличчя було заюшене. Потім прийшли родичі, які почали стукати в двері, після чого, першим вибіг ОСОБА_23 , потім вона та її матір.
Допитані у судовому засіданні 21.05.2021 року (т.2, а.п.57-61) за клопотанням сторони захисту (одночасний допит свідків в порядку ст.352 КПК України) свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою з`ясування причин розбіжностей у їхніх показах, які полягали в тому, що свідки вказували на різний час їхнього перебування та перебування ОСОБА_8 в квартирі померлого, а також на різну кількість і тривалість нанесення померлому тілесних ушкоджень, надали суду показання, зокрема підтвердили, що вони, ОСОБА_23 та ОСОБА_17 перебували в квартирі померлого в ніч з 12.11.2020 на 13.11.2020, оскільки залишились ночувати, а у вечері 13.11.2020 вони з ОСОБА_23 повернулись до квартири, яку покинули в ніч з 13.11.2020 на 14.11.2020, першим залишив квартиру ОСОБА_8 , а потім і вони, ОСОБА_17 залишився в квартирі, в подальшому вони втрьох повернулись до квартири, щоб забрати речі 16.11.2020 року.
Одночасний допит свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 захисником був припинений через те, що свідки (яких викликано за клопотанням сторони захисту) замість відповідей на запитання постійно скаржились на погане самопочуття, у зв`язку з чим, на його переконання, такі свідки, які не повідомляють обставин вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути свідками у вказаному кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні 21.05.2021 року (т.2, а.п.57-61) зазначив про відсутність необхідності в проведенні допиту інших свідків сторони обвинувачення, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, на допиті яких сторона захисту не наполягала. Також, сторони кримінального провадження в судовому засіданні після обговорення питання щодо доцільності огляду речових доказів, відмовились від проведення такого огляду.
Допитаний у судовому засіданні 01.07.2021 року (т.2, а.п.81-83) за власною ініціативою суду, судово-медичний експерт ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , надав суду показання про те, що згідно висновку експерта №770-728 та висновку експертного дослідження №728, ушкодження на голові, що спричинили смерть потерпілого, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень є наслідком не менше 13 точок прикладання сили, розмежувати які, а саме їх локалізацію та характер по дням не представляється можливим у зв`язку із часом, який пройшов між нанесенням ушкоджень та смертю потерпілого, але повідомив, що вказані ушкодження з високою ймовірністю утворились в ніч з 12.11.20 на 13.11.20. Також зазначив, що 3 забиті рани (ушкодження) на голові померлого, які не відповідають механізму нанесення голими руками та ногами могли утворитись тільки при наявності механізму нанесення ударів по голові із застосуванням стороннього тупого предмету, або за механізмом нанесення ударів головою об предмет. Померлий міг здійснювати активні дії після нанесення йому тілесних ушкоджень протягом доби. Вважає, що з високою ймовірністю, основний комплекс ушкоджень, які спричинили в подальшому смерть потерпілого, були спричиненні в туалетній кімнаті.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується також письмовими доказами, а саме:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо даного кримінального провадження №0003585, з якого вбачається, що це кримінальне провадження внесено до Реєстру 17.11.2020 року за повідомленням потерпілої ОСОБА_10 . (т.1, а.п.91);
протоколом огляду місця події від 16.11.2020 року (т.1, а.п. 94-111), що проводився на підставі добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 та за її участю з 19:45 год. до 21:20 год., з якого вбачається, що об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_5 , огляд проводився у присутності двох понятих, спеціаліста, проводилася фотозйомка, відповідно до протоколу додано ілюстраційну фототаблицю з місця події. Згідно з цим протоколом під час огляду місця події було виявлено та вилучено: шматок тканини з плямами речовини бурого кольору схожими на кров, який поміщено в паперовий конверт, наволочка з ліжка зі слідами речовини бурого кольору схожими на кров, яку поміщено в паперовий конверт, змив з тумбочки речовини бурого кольору схожими на кров, який поміщено в паперовий конверт, аркуш паперу з плямою бурого кольору схожою на кров, який поміщено до паперового конверту, змив з дверей ванної кімнати речовини бурого кольору схожою на кров, який поміщено до паперового конверту, ганчірку на пральній машині зі слідами речовини бурого кольору схожими на кров, яку поміщено до паперового конверту, шорти джинсові з плямами речовини бурого кольору схожими на кров, які поміщено до паперового конверту, змиви зі стін туалету речовини бурого кольору схожої на кров, які поміщено до паперових конвертів, портфель чорного кольору, який поміщено до спецпакета № INZ4066893;
висновком №728 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_14 , 1970 р.н. (50 років), яке розпочато 17.11.2020 року з 09:00 до 14:00 год., закінчено 23.12.2020 року (т.1, а.п.114-117), згідно з яким під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_14 виявлено такі тілесні ушкодження: численні рани, синці, садна, крововиливи на голові, крововиливи під оболонки, в тканину та в шлуночки головного мозку, синці з крововиливом на шиї, переломи 6, 7, 8, 9 ребер зліва, численні синці, садна, крововиливи на тулубі, рани на лівій нозі, численні синці, садна та крововиливи на кінцівках. Смерть ОСОБА_14 настала від внутрішньочерепної травми, що проявилась крововиливами під оболонки, в тканину та в шлуночки головного мозку, численними ранами на голові з кровотечою та розладом кровообігу у внутрішніх органах. Знайдені ушкодження, що призвели до смерті, заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Також у висновку далі наведено перелік виявлених інших тілесних ушкоджень, що відносяться до середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження. Крім того, при судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені;
висновком № 770-728 судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_14 , 1970 року народження (50 років) від 23.12.2020 року (т.1, а.п.112-113), згідно з яким під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_14 17.11.2020 року виявлено перелічені вище тілесні ушкодження; встановлено, що смерть ОСОБА_14 настала від внутрішньочерепної травми, що проявилась крововиливами під оболонки, в тканину та в шлуночки головного мозку, численними ранами на голові з кровотечою та розладом кровообігу у внутрішніх органах. Знайдені ушкодження, що призвели до смерті, заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, також у висновку наведено перелік виявлених інших тілесних ушкоджень, що відносяться до середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження. Експертом встановлено, що стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть ОСОБА_14 настала протягом 2-4 діб до моменту огляду трупа на місці події; локалізація та характер ушкоджень, наявність реактивних змін в області них, дають змогу вважати, що вони заподіяні більш ніж за добу до настання смерті потерпілого, а також не виключає можливості того, що після їх отримання ОСОБА_14 міг здійснювати активні дії;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 року з додатком (т.1, а.п.118-120), що проводилось у присутності двох понятих, за участю потерпілої ОСОБА_10 з 20:45 год. до 20:51 год., з якого вбачається, що остання впізнає особу жіночої статті, яка 16.11.2020 року виходила з квартири АДРЕСА_5 , а саме свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 року з додатком (т.1, а.п.121-123), що проводилось у присутності двох понятих, за участю свідка ОСОБА_20 з 21:00 год. до 21:03 год., з якого вбачається, що остання впізнає особу жіночої статті, яка 16.11.2020 року виходила з квартири АДРЕСА_5 , а саме свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2020 року з додатком (відеозаписом) (т.1, а.п.124-128), що проводився з 21:48 год. до 21:59 год в актовому залі адміністративного приміщення Білоцерківського ВП у присутності двох понятих, спеціаліста, із застосуванням технічного засобу фіксації -відеокамери, за участю свідка ОСОБА_13 , яка показала, як ОСОБА_8 в ніч з 12 на 13.11.20 та 13.11.20 року наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 ударами рук та ніг по голові і тулубу останнього, за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_4 ;
протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2020 року з додатком (відеозаписом) (т.1, а.п.129-131), що проводився з 23:21 год. до 23:28 год в актовому залі адміністративного приміщення Білоцерківського ВП у присутності двох понятих, спеціаліста, із застосуванням технічного засобу фіксації-відеокамери, за участю свідка ОСОБА_12 , яка показала, як ОСОБА_8 в ніч з 12 на 13.11.20 та 13.11.20 року наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 , який перебував у положенні лежачи на спині на ліжку, правою ногою в область голови зліва, а також правою ногою в область живота та ребр зліва наступаючими ударами стопи, за місцем проживання потерпілого, а саме: АДРЕСА_4 ;
протоколом затримання ОСОБА_8 , як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 17.11.2020 року, час затримання 22 год. 10 хв. (т.1, а.п. 132-135), під час затримання проведено обшук затриманого ОСОБА_8 , виявлено мобільний телефон Nokia чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 ;
протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2020 року з додатком (відеозаписом) (т.1, а.п.139-143), що проводився на підставі добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 (т.1, а.п.235) з 17:30 год. до 17:46 год в квартирі АДРЕСА_5 у присутності двох понятих, спеціаліста, захисника із застосуванням технічного засобу фіксації-відеокамери, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який показав, як в ніч з 12 на 13.11.2020 та 13.11.2020 року наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 , зокрема в кухонній кімнаті декілька ударів обома руками по голові, потім ногою по голові ОСОБА_14 . Після чого в кімнаті наніс три удари руками по голові померлого, декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу в туалетній кімнаті, від яких ОСОБА_14 плювався кров`ю. Наступного дня увечері, конфлікт та бійка повторились, в результаті якої наніс потерпілому ОСОБА_14 декілька ударів руками та ногами по його голові, потерпілий при цьому залишався при свідомості, а підозрюваний вийшов з вказаної квартири;
висновком експерта №185 від 16.12.2020 року з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи наволочки, вилученої при ОМП (т.1, а.п.144-146), яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На наволочці, в об.№№1-5, вилученій при ОМП, надісланій на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об.№№1-5 на наволочці виявлений антиген А, отже кров в даних об`єктах могла походити від потерпілого
ОСОБА_14 , вказана наволочка постановою слідчого від 25.12.2020 року визнана речовим доказом (т.1, а.п.193-196);
висновком експерта №186 від 16.12.2020 року з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи двох ватних тампонів експертних аплікаторів зі змивами речовини бурого кольору, вилученими при ОМП (т.1, а.п.147-149), яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На ватних тампонах аплікаторів, в об.№№1-2, зі змивами з тумбочки та з дверей ванної кімнати, вилучених при ОМП, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об.№№1-2 на ватних тампонах виявлений антиген А, отже кров в даних об`єктах могла походити від потерпілого ОСОБА_14 , вказана ватні тампони постановою слідчого від 25.12.2020 року визнані речовими доказами (т.1, а.п.193-196);
висновком експерта №187 від 23.12.2020 року з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи паперу, вилученого при ОМП (т.1, а.п.150-152), яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На папері, в об.№1, надісланому на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові по системі АВ0, в об.№1, на папері виявлений антиген А, отже ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_14 , вказаний папір постановою слідчого від 25.12.2020 року визнаний речовим доказом (т.1, а.п.193-196);
висновком експерта №189 від 16.12.2020 року з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи сорочки жіночої (ганчірки), вилученої при ОМП (т.1, а.п.153-154), встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На сорочці жіночій (ганчірка), в об.№№1-5, вилученій при ОМП, надісланій на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об.№№1-5 на жіночій сорочці встановлена групи А з ізогемаглютиніном анти-В, отже кров в даних об`єктах могла походити від потерпілого ОСОБА_14 , вказана жіноча сорочка (ганчірка) постановою слідчого від 25.12.2020 року визнана речовим доказом (т.1, а.п.193-196);
висновком експерта №190 від 28.12.2020 року з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи шортів, вилучених при ОМП (т.1, а.п.155-156), яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На шортах джинсових, в об.№№1-5, вилучених при ОМП, надісланих на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об.№№1,2,3,5 виявлений антиген А, в об.3 - встановлена групи А з ізогемаглютиніном анти-В, отже кров в даних об`єктах, об.№№1-5 на шортах, могла походити від потерпілого ОСОБА_14 , вказані джинсові шорти постановою слідчого від 25.12.2020 року визнані речовим доказом (т.1, а.п.193-196);
висновком експерта №191 від 16.12.2020 року з додатком, за наслідками проведення судово-медичної експертизи тампонів аплікаторів зі змивами, вилученими при ОМП (т.1, а.п.157-158), яким встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. У змивах на тампонах аплікаторів, вилучених при ОМП, надісланих на дослідження в об.№№1-2 виявлений антиген А, отже кров в даних об`єктах могла походити від потерпілого ОСОБА_14 , вказані ватні тампони постановою слідчого від 25.12.2020 року визнані речовими доказами (т.1, а.п.193-196);
висновком судово-психіатричного експерта № 531 від 16.12.2020 року (т.1, а.п.159-160), згідно з яким ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності; під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено; в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; клінічних ознак наркоманії та алкоголізму під час проведення обстеження не виявлено;
висновком судово-психіатричного експерта № 530 від 16.12.2020 року (т.1, а.п.161-162), згідно з яким експерту було надано матеріали кримінального провадження, відеозаписи допиту підозрюваного ОСОБА_8 та проведення слідчого експерименту за його участю. Експертом за наслідками експертного дослідження зроблено висновки про те, що процес допиту ОСОБА_8 та проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису має такі індивідуально-психологічні особливості: увага активна протягом всієї процедури допиту, емоційний фон загалом рівний, настрій суттєво не пригнічений, зорового контакту не уникає, відповіді дає послідовні, наявна цілеспрямованість до співпраці. Комунікативна діяльність ОСОБА_8 характеризується психологічною конгруентністю, тобто такою, що свідчить про відсутність у нього на той період внутрішньо суперечливих моделей (схем мислення) власної поведінки стосовно пояснень ним особливостей обставин подій, про які він повідомляє; такі особливості є психологічною підставою, що дозволяє визнати поведінку ОСОБА_8 як самостійну. Ознак психологічного впливу (чи тиску) з боку вербального (мовного) та невербального (інтонаційного, жестово-знакового) під час комунікативного процесу не визначено; усі запитання, які були поставлені ОСОБА_8 , мали переважно уточнюючий характер; інтонації поставлених запитань були рівні, вони не містять емоційного залучення. Побудова даних слідчих дій із застосуванням відеозапису давала можливість ОСОБА_8 відповідати у вільному темпі і довільній формі. Ознак фантазування на наданих на дослідження відеозапису допиту ОСОБА_8 та під час проведення слідчого експерименту за його участю не визначено.
висновком №874-728 судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_14 , 1970 р.н. (50 років), яка почата та закінчена 24.12.2020 року (т.1, а.п.163-164), яким встановлено, що локалізація та характер ушкоджень виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних підозрюваним ОСОБА_8 у протоколі допиту від 17 листопада 2020 року та у протоколі проведення слідчого експерименту від 18 листопада 2020 року;
висновком №875-728 судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_14 , 1970 р.н. (50 років), яка почата та закінчена 24.12.2020 року (т.1, а.п.165-166), яким встановлено, що локалізація та характер ушкоджень виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_12 у протоколі допиту та у протоколі проведення слідчого експерименту від 17 листопада 2020 року;
висновком №873-728 судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_14 , 1970 р.н. (50 років), яка почата та закінчена 24.12.2020 року (т.1, а.п.167-168), яким встановлено, що локалізація та характер ушкоджень виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_13 у протоколі допиту та у протоколі проведення слідчого експерименту від 17 листопада 2020 року;
висновком №877-728 судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_14 , 1970 р.н. (50 років), яка почата та закінчена 28.12.2020 року (т.1, а.п.169), яким встановлено, що локалізація та характер ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_14 дають змогу вважати, що мало бути не менше ніж п`ятдесят точок прикладання сили.
Інші письмові докази, а саме протокол тимчасового доступу до речей та документів з додатками (опис, лист, оптичний диск) (т.1, а.п.182-186) судом не досліджувався у зв`язку з визнанням такого дослідження недоцільним за наслідками обговорення вказаного питання сторонами кримінального провадження.
Клопотань щодо визнання доказів неналежними та/або недопустимими не заявлялося.
Оцінюючи досліджені докази, кожний окремо та в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми, щоб покласти їх в основу вироку, приходячи до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження.
Щодо окремих недоліків процесуального закріплення певних процесуальних дій під час досудового розслідування, а саме: на наявність описки у цифрі у висновку експерта №875-728, суд бере до уваги, що під час допиту експерта ОСОБА_26 останній допустив можливість її наявності, пояснивши її великим навантаженням.
Зважаючи на позиції Європейського суду з прав людини та тлумачення Конституційного Суду України, суд вважає, що окремі недоліки процесуального оформлення слідчих дій (поодинокі технічні помилки, описки у цифрах, зазначених лише в деяких протоколах/постановах слідчого), проведених у цілому у відповідності з вимогами КПК України, не впливає загалом на справедливість кримінального провадження, оскільки конституційні права обвинуваченого ОСОБА_8 та/або його захисника під час досудового розслідування не порушувалися, перешкод у реалізації їх процесуальних прав не чинилося.
Так само під час судового розгляду суд сприяв стороні захисту у реалізації права на захист обвинуваченого, задовольнивши всі клопотання сторони захисту.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 23.12.2020 року № 770-728, та експертного дослідження №728 від 23.12.2020 року, смерть потерпілого ОСОБА_14 настала та знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із внутрішньочерепною травмою, що проявилась крововиливами під оболонки, в тканину та шлуночки головного мозку, численними ранами на голові з кровотечою та розладом кровообігу у внутрішніх органах.
Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував факту нанесення потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, проте, ставив під сумнів можливість настання смерті потерпілого в результаті його дій.
Така позиція обвинуваченого не узгоджується із висновком судово-медичної експертизи №770-728 від 23.12.2020 року та показами експерта в судовому засіданні, за результатами яких встановлено, що враховуючи характер і локалізацію тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_14 , наявність реактивних змін в області них, дають змогу вважати, що вони заподіяні більш ніж за добу до настання смерті потерпілого, а також не виключається можливість того, що після їх отримання ОСОБА_14 міг здійснювати активні дії.
Вказане свідчить, що між спричиненням ОСОБА_14 тілесних ушкоджень та його смертю міг пройти деякий час, та саме від отриманих травм потерпілий помер.
Крім того, при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України суд враховує той факт, що ОСОБА_8 мав умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, чого останній не спростовував, тоді як смерть потерпілого не охоплювалась його умислом.
Відносно твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про незгоду щодо наслідків у вигляді смерті, які наступили не в наслідок його протиправних дій, надані ним під час допиту, та зауваження щодо цього його захисника ОСОБА_9 , суд оцінює критично як такі, що суперечать наведеним вище показанням потерпілої, свідків, експерта та письмовим доказам. Так, зокрема, перебування ОСОБА_8 у квартирі померлого ОСОБА_14 в ніч з 12 на 13.11.2020 року та увечері 13.11.2020 року, їхню сварку, яка переросла в подальшому в бійку між обвинуваченим та померлим, при якій ОСОБА_14 отримав комплекс тілесних ушкоджень саме від обвинуваченого, оскільки інші особи тілесні ушкодження йому не наносили, підтверджується показами самого обвинуваченого, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебували всі разом у зазначені дні, розпивавши спиртні напої з померлим, потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_20 також підтвердили факт перебування обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в квартирі померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки останні з неї вибігали, допитом судово-медичного експерта, який зазначив, що ушкодження на голові, що спричинили смерть потерпілого, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень є наслідком не менше 13 точок прикладання сили, які могли настати за обставин, встановлених у вказаному кримінальному провадженні, та розмежувати які, а саме їх локалізацію та характер по дням не представляється можливим у зв`язку із часом, який пройшов між нанесеними ушкодженнями та смертю потерпілого, але з високою ймовірністю повідомив, що вказані ушкодження утворились в ніч з 12.11.20 на 13.11.20, померлий міг здійснювати активні дії після нанесення йому тілесних ушкоджень протягом доби та вважає, що з високою ймовірністю, основний комплекс ушкоджень по голові померлого, які спричинили в подальшому його смерть були спричиненні в туалетній кімнаті, а також зазначеними вище письмовими доказами, насамперед висновками судово-медичних експертиз дослідження трупа ОСОБА_14 .
Також суд враховує посткримінальну поведінку обвинуваченого, який втік з квартири померлого в момент прибуття родичів ОСОБА_14 - потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_20 та подальшого виявлення ними факту смерті ОСОБА_14 , що вказує на небажання ОСОБА_8 бути викритим.
Крім того, суду не було надано стороною захисту будь-яких об`єктивних пояснень та переконливих доказів щодо можливості нанесення тілесних ушкоджень померлому ОСОБА_14 іншими особами, зокрема свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки така версія захисту повинна була перевірятись на стадії досудового розслідування, при наявності показів обвинуваченого під час проведення слідчого експерименту 18.11.2020 року в квартирі померлого, де він посилається на слова свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що мабуть добила потерпілого ОСОБА_14 , а долучений вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18.12.2019 року про засудження ОСОБА_12 за п.12 ч.2 ст.115 КК України в рамках іншого кримінального провадження сам по собі не може бути доказом невинуватості обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_8 , надані під час допиту, на переконання суду, хоча і були послідовними, не мали в собі суперечностей, в тому числі щодо обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, але є не логічними в частині його тверджень щодо непричетності його до наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_14 ..
Разом з тим, оцінюючи показання, надані суду потерпілою, свідками та експертом, суд виходить з відсутності, на переконання суду, підстав сумніватися в їх показаннях, оскільки ці показання були послідовними, логічними й узгоджувалися як між собою, так і з іншими дослідженими доказами, в тому числі з висновками експертів.
Зважаючи на наведене, суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 та вважає, що докази у даному кримінальному провадженні у своїй сукупності беззаперечно, на думку суду, свідчать про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину. При цьому суд виходить з того, що КПК України не містить виключної вимоги щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі лише прямих доказів, у КПК України відсутня заборона щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності, зокрема й непрямих доказів, які, хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Так, норми статті 94 КПК України визначають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (зокрема, постанова Верховного Суду від 06.04.2021 р. у справі № 364/439/18).
Відтак, невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 суд розцінює як його намагання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його вина доведена сукупністю наведених вище доказів.
Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, і кваліфікує такі дії за частиною 2 статті 121 КК України.
Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, судом встановлено, що він є громадянином України, народився в смт. Луків, Турійського району, Волинської області (т.1, а.п.198-199), проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, що підтверджується довідкою характеристикою №1380 від 08.12.2020 (т.1, а.п.203), не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.п.212), на диспансерному обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває (т.1, а.п.202), не працюючий, раніше не судимий.
Обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують обвинуваченому
ОСОБА_8 покарання, досудовим розслідуванням і судом не встановлено.
Обставин, які згідно із статтею 67 КК України обтяжують йому покарання, досудовим розслідуванням і судом не встановлено.
Щодо зазначення в обвинувальному акті перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння як обставини, яка обтяжує йому покарання, то суд виходить з того, що ця обставина під час судового розгляду не знайшла свого підтвердження належними і допустимими доказами, оскільки матеріали справи містять лише посилання обвинуваченого ОСОБА_8 та свідків на вживання алкоголю під час вчинення ним кримінального правопорушення. Тому суд, за таких обставин, вважає наявними підстави для виключення наведеної обставини як з числа обставин, що обтяжують обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, так і з формулювання обвинувачення (т.1, а.п.2-3).
Складення досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не доручалося, зважаючи на санкцію частини 2 статті 121 КК України (ухвала суду від 06.01.2021 року, т.1, а.п. 51-53).
Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов до таких висновків.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує вчинення ним тяжкого злочину за визначенням статті 12 КК України, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, бере до уваги особу винного, який свою вину визнав частково, його позицію в суді, на переконання суду, не була щирою, ОСОБА_8 не усвідомлюється тяжкість вчиненого ним злочину, його наслідки, у ході судового розгляду обвинуваченим жодного разу не висловлено жалю з приводу смерті ОСОБА_14 , також суд враховує позицію потерпілої, яка просила застосувати найсуворіше покарання у виді максимального терміну позбавлення волі, наявність утриманця, посередньої характеристики за місцем проживання без реєстрації та бере до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий.
Тому встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах суспільства неможливе.
Зважаючи на усе наведене вище, суд не погоджуючись з позицією сторони обвинувачення щодо висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією частини 2 статті 121 КК України, оскільки відсутні обставини, що обтяжують покарання, ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, яким передувала неправомірна поведінка самого потерпілого ОСОБА_14 , який фактично і спровокував конфліктну ситуацію, вважає за можливим призначити покарання у виді позбавлення волі ближчого до мінімального строку покарання.
На переконання суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 статей 69, 75 КК України судом не вбачається з огляду на наведені вище обставини.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 слід відраховувати з 17.11.2020 року.
Водночас на підставі частини п`ятої статті 72 КК України в строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід зарахувати час перебування його під вартою в період з дня затримання 17.11.2020 року о 22 год. 10 хв. (т.1, а.п.132-135).
Крім того, зважаючи, що питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили перед судом учасниками судового провадження не порушувалося, навпаки прокурором зазначено про залишення без змін застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, беручи до уваги вид і міру призначеного покарання, потенційну небезпечність обвинуваченого, вважає, що до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому під час досудового розслідування та продовжений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, в останнє ухвалою суду від 20.08.2021 року (т.2, а.п.100-103), слід залишити без змін.
Вчиненням кримінального правопорушення матеріальної шкоди не завдано; цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо стягнення процесуальних витрат на користь держави суд не вирішує за вимогами ст.124 КПК України по причині їх відсутності.
Питання щодо речових доказів суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України.
Крім того, керуючись приписами частини четвертої статті 174 КПК України щодо вирішення одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, питання про скасування арешту майна, зокрема, у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, суд вбачає наявними підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2020 року (т.1, а.п.136-138).
Керуючись частиною другою статті 121 КК України, статтями 100, 124, 174, 337, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Початок строку відбування призначеного йому покарання обчислювати з часу фактичного затримання - 17 листопада 2020 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 17.11.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003585, а саме:

- паперовий конверт з надписами «184» в середині якого знаходиться: фрагмент тканини, вилучений при ОМП, на якому виявлено кров людини, паперовий конверт з надписами «185» в середині якого знаходиться: наволочка, вилучена при ОМП, на якій виявлено кров людини, паперовий конверт з надписами «186» в середині якого знаходяться: ватні тампони аплікатори, зі змивами з тумбочки та з дверей ванної кімнати, вилучених при ОМП, на яких виявлено кров людини, паперовий конверт з надписами «187» в середині якого знаходиться: аркуш паперу, вилучений при ОМП, на якому виявлено кров людини, паперовий конверт з надписами «188» в середині якого знаходиться: наволочка, вилучена при ОМП, на якій знаходиться кров людини, паперовий конверт з надписами «189» в середині якого знаходиться: сорочка жіноча (ганчірка), вилучена при ОМП, на якій виявлено кров людини, паперовий конверт з надписами «190» в середині якого знаходяться: шорти джинсові, вилучені при ОМП, на яких виявлено кров людини, паперовий конверт з надписами «191» в середині якого знаходяться: змиви на тампонах аплікаторах, вилучених при ОМП, на яких виявлено кров людини поміщено до паперової коробки та згідно постанови про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 25.12.2020 року, квитанції №1295/20 від 28.12.2020 року передано до камери схову речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області знищити;

- мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2 , які запаковано до спецпакету №SUD1040016 та згідно постанови про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 18.11.2020 року, квитанції №1294/20 від 28.12.2020 року передано до камери схову речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області повернути власнику - ОСОБА_8 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2020 року (справа №357/11344/20, провадження № 1-кс/357/2327/20), на мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2 , які запаковано до спецпакету №SUD1040016.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати на підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17 листопада 2020 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Копії цього вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_8 , його захиснику ОСОБА_9 , прокурору ОСОБА_7 та надіслати потерпілій ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1