ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2760/20 Номер провадження 11-кп/814/657/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засіданні ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

та представника особи, інтересів

якого стосується вирок адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000058, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гамаліївка Лохвицького району Полтавської області, українця, маючому середню спеціальну освіту, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

затверджено угоду про визнання винуватості від 29.12.2020 року укладену між прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_10 .
Визнано ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, і призначено йому покарання за:
-ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки;
-ч.3 ст.358 КК України, у виді 2 років позбавлення волі;
-ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, у вигляді 6 місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки.
У відповідності зі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За вироком суду, ОСОБА_10 вчинив кримінальні правопорушення, які виразились у вчиненні за попередньою змовою групою осіб пособництва у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, в особливо великих розмірах, складанні завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують факти, що мають юридичне значення, використанні завідомо підроблених документів, та передбачені ч.5 ст.27, ч.5 ст.191; ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України.
У вироку встановлено, що у травні 2018 року головний інженер служби експлуатації Полтавського відділення технологічного транспорту та спеціальної техніки Філії Бурове управління «Укрбургаз» акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі ПВТТіСТ Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування») ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження), будучи досконало обізнаний щодо діючих порядків приймання-передачі та списання дизельного пального, яке виділяється для потреб технологічного транспорту і спецтехніки ПВТТіСТ Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування», з метою вчинення привласнення чужого майна дизельного палива АТ «Укргазвидобування», будучи згідно п. 1 ч. 1 ст. 134 КзПП України матеріально-відповідальною особою, з якою 01.09.2016 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, створив організовану групу у складі працівників ПВТТіСТ Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування», до якої залучив водіїв паливозаправників ПВТТіСТ Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження). Надалі, у грудні 2018 року ОСОБА_9 залучив до складуПВТТіСТ Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» ОСОБА_13 , а у березні 2019 року ОСОБА_14 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження).

Привласнене таким чином дизельне пальне АТ «Укргазвидобування» транспортувалося водіями паливозаправників ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_14 до пунктів скупки та зберігання ПММ, де реалізовувалися за готівку. Грошові кошти, отримані від реалізації пального, розподілялися між учасниками протиправної схеми.

Так, в період часу з 09.07.2018 по 26.05.2019 року з метою унеможливлення викриття та приховування факту привласнення дизельного палива належного АТ «Укргазводобування» членами організованої групи, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (матеріали щодо яких виділено в окреме провадження), не будучи усвідомленим в тому, що останні є членами організованої групи, машиніст бульдозера ОСОБА_10 , транспорт якого мав бути заправлений ОСОБА_13 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження) вносив до шляхових листів, на підставі яких він виконував роботи на бурових, завідомо неправдиву інформацію про факт заправки ОСОБА_13 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження) бульдозера Б-170М, д.р.н. НОМЕР_1 дизельним пальним.
Також, в період часу з 15.07.2018 року по 26.05.2019 року діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження) та водієм паливозаправника, не будучи усвідомленим в тому, що останні є членами організованої групи, з метою приховування факту привласнення членами групи дизельного пального, ОСОБА_10 використовував завідомо підроблені документи - шляхові листи, звітуючи як матеріально-відповідальна особа перед диспетчером ПВТТіСТ Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» про кількість отриманого та витраченого дизельного пального та про кількість відпрацьованих транспортом мотогодин.
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , з внесеними змінами, просить вирок змінити, а саме виключити із мотивувальної частини вироку вказівки про вчинення кримінальних правопорушень головним інженером служби експлуатації ОСОБА_9 та натомість вказати про вчинення кримінальних правопорушень особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Посилається на порушення районним судом презумпції невинуватості, оскільки у вироку суду безпідставно зазначено про те, що ОСОБА_10 діяв на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження) та узгодженого з усіма членами організованої групи плану та вчинив кримінальні правопорушення, які виразились у вчиненні за попередньою змовою групою осіб пособництва у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, в особливо великих розмірах, складанні завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують факти, що мають юридичне значення, використанні завідомо підроблених документів.

Таким чином у вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на особу ОСОБА_9 , місце роботи та посаду, дозволяють з впевненістю його ідентифікувати, однак щодо нього матеріали виділені в окреме провадження, а обвинувальний акт скерований до суду першої інстанції, тобто відсутній вирок щодо нього.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній наведених, думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так представником в інтересах ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_8 вирок щодо ОСОБА_10 , оскаржується з тих підстав, що у вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на особу ОСОБА_9 , місце роботи та посаду, дозволяють з впевненістю його ідентифікувати, однак щодо нього матеріали виділені в окреме провадження, а обвинувальний акт скерований до суду першої інстанції, тобто відсутній вирок щодо нього.
Таким чином, судом першої інстанції порушено презумпцію невинуватості, а тому адвокат ставить питання про скасування вироку та направлення кримінального провадження до суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з такими доводами частково з огляду на наступне.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 2, 3 пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», у разі якщо кримінальне провадження здійснюється стосовно кількох осіб, які підозрюються/обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згоди щодо укладення угоди досягнуто не з усіма підозрюваними/обвинуваченими, відповідно до вимог абз. 1 ч. 8 ст. 469 КПК угоду може бути укладено з одним (кількома) із підозрюваних/обвинувачених. Кримінальне провадження стосовно особи (осіб), з якими досягнуто згоду щодо укладення угоди про визнання винуватості, на підставі постанови прокурора або ухвали суду підлягає виділенню в окреме провадження залежно від того, на якій із стадій кримінального провадження сторонами було ініційовано укладення угоди. Вирок ухвалений на підставі угоди у такому випадку (стосовно однієї із декількох осіб) не має преюдиційного значення для кримінального провадження відносно інших осіб, а визнання винуватості першою не є доказом вини останніх.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у встановленому законом порядку.
У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основних конституційних принципів судочинства відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК. Згідно із цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Чинний КПК не звільняє сторону обвинувачення від доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні щодо однієї особи в разі наявності судового рішення стосовно іншої особи.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 лютого 2016 року у справі «Навальний і Офіцеров проти Росії» (Navalnyy and Ofitserov v Russia, заяви № 46632/13 і № 28671/14) підкреслив, що обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їх справ. Статус доказів, використаних в одній справі, повинен залишатися суто відносним, а їх сила обмежуватися даними конкретного провадження. Особливо це стосується вироків, ухвалених на підставі угоди.
Статтею 409 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Колегія суддів погоджується з помилковістю зазначення судом у вироку прізвища, ім`я та по-батькові ОСОБА_9 при викладі обставин факту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб пособництва у привласненні чужого майна, яке було ввірено особі, в особливо великих розмірах, складанні завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують факти, що мають юридичне значення, використанні завідомо підроблених документів, та вважає, що такі недоліки можуть бути усунуті шляхом зміни апеляційним судом вироку районного суду та виключення посилання на ПІБ ОСОБА_9 з зазначенням формулювання «особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження».
Зазначення у фабулі вироку посади особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, є необхідним елементом конкретизації обвинувачення та здійснене з метою констатації неправомірності дій ОСОБА_10 , та жодним чином не стосується інтересів інших осіб, оскільки зазначення посади неможливо пов`язати з певною особою та достовірно ідентифікувати її.
За такихї обставин колегія суддів вважає апеляційну скаргу задовольнити частково, а вирок суду в мотивувальній його частині змінити.
Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_10 - змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку вказівки про "вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_9 ", натомість вказати про "вчинення кримінальних правопорушень особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження".

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подання касайційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_16 . Нізельковська.