ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/264/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0003505 від 21.12.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2021 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту затримання, до 18.02.2022 року.
Визначено суму застави у розмірі 45 400 грн., які необхідно внести на відповідний депозитний рахунок. При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання слідчому документи, що дають право виїзду за кордон України.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт в нічний час доби.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилався на те, що зазначену ухвалу вважаю незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, а обраний запобіжний захід є занадто суворим і реально невідповідним суспільній небезпеці кримінального правопорушення, що фактично скоїв ОСОБА_8 , а також особі підозрюваного. Зазначає, що ані прокурором, ані слідчим в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання вищезазначеного ризику переховування від органів досудового розслідування та суду та його обгрунтованість, а також стороною обвинувачення не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного. Також вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та мешкання у м. Харкові раніше судимим не був, до моменту затримання неофіційно працював. Вважає можливим обрання відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, а саме домашнього арешту в нічний час доби, який з вигляду викладених в цій апеляційний скарзі обставин повністю забезпечить виконання покладених обов`язків та запобіганню ризиків.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СВ ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003505 від 21.12.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням в інше приміщення.
21.12.2021 року ОСОБА_8 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, та 22.12.2021 року, йому повідомлено про підозру.
22.12.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Московського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину проти власності за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також те, що він офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, однак стосовно нього 12.05.2021 року Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України направлено обвинувальний акт до суду, рішення по якому на цей час не прийняте, слідчий вважав, що у підозрюваного ОСОБА_8 можуть виникнути передбачені п.п.1, 2, 3 ст.177 КПК України ризики, а саме:
-з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить і відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, не має стійких міцних соціальних зв`язків. Підозрюваний ОСОБА_8 усвідомлює незворотність уникнення покарання у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду;
-можливість підозрюваним знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Оскільки на даний час по кримінальному провадженню не проведено усіх необхідних слідчих дій;
-незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки з ними на даний час ще не проведено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій, у тому числі допитів, одночасних допитів раніше допитаних осіб, слідчих експериментів, тощо. Також, враховуючи факт того, що підозрюваному ОСОБА_8 вручено додатки із копіями матеріалів досудового розслідування, що свідчить про те, що йому відомо анкетні дані деяких свідків та їх фактичне місце мешкання
Слідчий вважав, що стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , слідчий суддя суду першої інстанції врахував відомості про особу підозрюваного, який є громадянином України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, зі слів працював на будівництві, який має місце реєстрації в м.Харкові, проте зі слів проживає у реабілітаційному центрі «Нове покоління», за адресою: АДРЕСА_1 , де проходить реабілітацію від алкогольної залежності, раніше не судимий, відносно якого 12.05.2021 Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України направлено обвинувальний акт до суду, рішення по якому на даний час не прийнято, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, даних про неможливість за станом здоров`я перебування підозрюваного в умовах тримання під вартою не встановлено.
Також слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що підозрюваний усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить і данні про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має, проживає не за місцем реєстрації, тобто обставини, які б утримували останнього від спроби втечі відсутні.
Разом з цим, слідчий суддя першої інстанції дійшов висновку про те, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого не знайшов свого підтвердження, при цьому, слідчий суддя зауважив, що ознайомлення підозрюваного з показаннями потерпілого та свідків, іншими матеріалами, у тому числі з контактними даними учасників кримінального провадження, не може слугувати обґрунтуванням ризику незаконного впливу, оскільки сторона обвинувачення сама вчинила ці дії, хоча, враховуючи положення ст.221, 122 КПК України, не мала обов`язку цього робити, враховуючи, що це може зашкодити досудовому розслідуванню.
Крім того, слідчий суддя вважав недоведеним та невмотивованим ризик знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на те, що на даний час по кримінальному провадженню не проведено усіх необхідних слідчих дій та стороною обвинувачення не наведені конкретні обставини, які підтверджують даний ризик. Зокрема не вказано, які саме речі підозрюваний може знищити, сховати, пошкодити, яке значення вони мають для досудового розслідування.
На думку слідчого суді суду першої інстанції, існування вказаного ризику наряду з обґрунтованою підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вказує про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, відповідно до вимог ст.182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав, за можливе застосувати до підозрюваного заставу в розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України, яка здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та призначив заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 45 400 грн.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події від 21.12.2021; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину у порядку ст. 208 КПК України; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколі огляду відеоматеріалу; висновку товарознавчої експертизи від 22.12.2021.
Враховуючи такий обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане із проникненням в інше приміщення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 6 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, відносно якого 12.05.2021 Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України направлено обвинувальний акт до суду, рішення по якому на даний час не прийнято.
Усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному, а саме вчинення умисного корисливого злочину проти власності, а також враховуючи, що хоча підозрюваний раніше не судимий, однак стосовно нього 12.05.2021 року Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України направлено обвинувальний акт до суду, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, оскільки доводи підозрюваного ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та мешкання у м. Харкові раніше судимим не був, до моменту затримання неофіційно працював - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді