В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000004 від 06.01.2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дубрівка, Ужгородського району, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого
у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Під час досудового розслідування встановлено, що 25.12.2021 року, близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Дубрівка, вулиця Центральна, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс громадянину ОСОБА_4 тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів руками зажатими в кулак в область голови та в подальшому гр. ОСОБА_3 не припиняючи злочинний умисел наніс гр. ОСОБА_4 ще декілька ударів ногами в область тулуба , чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Згідно висновку експерта №11 Ужгородського районного відділення Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи від 20.01.2022 р. вбачається, що на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_4 видимих тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно даних медичної документації, на момент його звернення в Ужгородську РЛ 18.01.2022 року у нього встановленні тілесні ушкодження у виді підвивиху міжфалангового суглобу 5-го пальця лівої кисті, що підтверджується даними цифрової рентгенографії від 18.01.2022 року. Вищеописані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 25.12.2021 року. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше як три тижні (21 день) і по цій ознаці, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.
Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника.
У вказаній заяві ОСОБА_3 та його захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності у спрощеному провадженні.
Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 у якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно статті 66 КК України є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого , який не судимий, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, згідно довідки КНП « Ужгородська районна клінічна лікарня» від 14.01.2022 року № 18/2021 ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває. Окрім того суд також при визначенні міри покарання за вчинений кримінальний проступок враховує особу ОСОБА_3 , який має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не судимий.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, враховує особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність інформації , що обвинувачений являється особою з інвалідністю першої або другої групи , що він досяг пенсійного віку та, що він є військовослужбовцем строкової служби , суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт на строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді громадських робіт бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять інформації , що обвинувачений являється особою з інвалідністю першої або другої групи , що він досяг пенсійного віку та, що він є військовослужбовцем строкової служби , а відтак не містять обмежень, передбачених ч.3 ст.56 КК України, щодо призначення такого виду покарання. Покарання у виді штрафу суд не вбачає за можливе призначити ОСОБА_3 , з огляду на те, що останній офіційно не працює і не має дохід, який би давав можливість сплатити штраф.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1