Справа № 367/8914/16-к
Провадження по справі № 1-кп/367/255/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Київської області, громадянина України, українця, працевлаштованого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:
08.03.2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись на кухні за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час вживання спиртних напоїв з останнім, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 діючи з мотивів помсти за образу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в праву руку взяв ніж, який знаходився на кухонному столі, таким чином, що лезо ножа направлене вниз та наніс ОСОБА_9 , який перебував навпроти ОСОБА_8 в положенні на ногах, один удар в область черевної порожнини, чим спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, які утворились від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа. Отримавши вказане поранення, ОСОБА_9 усвідомлюючи реальну загрозу для свого життя, почав тікати від ОСОБА_8 з кухні будинку на подвір`я. Однак, ОСОБА_8 з метою доведення злочину до кінця, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , діючи умисно, з мотивів помсти за образу, на подвір`ї цього ж будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , близько 20 год. 05 хв. 08.03.2016 року, тримаючи в правій руці ніж таким чином, що лезо ножа направлене вниз, наздогнав ОСОБА_9 та наніс останньому, цим же ножем, один удар в область грудної клітини, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного, проникаючого, поранення грудної клітки, від яких настала смерть ОСОБА_9 .. Після чого, ОСОБА_8 усвідомивши, що злочин ним доведено до кінця покинув місце його вчинення.

Вищевказаними діями, ОСОБА_8 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому обвинуваченням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України винним себе не визнав. Так, ОСОБА_8 суду пояснив, що 08.03.2016 року він приблизно о 17-18 годині приїхав до свого знайомого ОСОБА_9 , який його запросив його відсвяткувати 8 Березня. Зазначив, що по дорозі до ОСОБА_9 він зайшов в магазин та купив пляшку горілки об`ємом 0,5 л.. По приїзду до ОСОБА_9 , останній зустрів ОСОБА_8 біля калитки. Після чого, вони разом зайшли в дім, де вже перебувало двоє хлопців - син ОСОБА_9 та друг останнього. Після чого, вони розпивали алкогольні напої, та жарили шашлики на подвіррі. Через деякий час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли покурити, а коли повернулися в будинок, то хлопців вже не було. Після чого, вони випили ще пів пляшки горілки та ОСОБА_9 попросив ОСОБА_8 помити посуд поки він прибиратиме зі столу. Після чого, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_8 ззаду та заломив його ліву руку своєю лівою рукою, а в правій руці ОСОБА_9 був ніж, яким він почав різати ОСОБА_8 пальці правої руки. Як виглядав ніж він не пам`ятає. В результаті чого у ОСОБА_8 був один глибокий поріз. Після чого, ОСОБА_9 відштовхнув ОСОБА_8 і пішов за відром, щоб відмити кров. Підійшовши до дверей кухні, де було відро з ганчіркою, ОСОБА_9 почав відмивати кров. При цьому ОСОБА_8 перебував на кухні із ним поряд. Після того, як ОСОБА_9 закінчив відмивати кров, останній встав та сказав ОСОБА_8 , що ОСОБА_8 живим звідси не вийде і почав рухатись з ножем в руках в сторону ОСОБА_8 .. В цей момент, ОСОБА_8 побачив на кухонному столі інший кухонний ніж та взяв його в праву руку, на якій були порізи і наніс ОСОБА_9 1 удар в черевну порожнину нижче грудної клітини. Після цього ОСОБА_9 вибіг із кухні та кудись побіг. Після завдання удару ОСОБА_8 вийшов з ножем в руках на подвір`я та потерпілого він не бачив. Побачив, що в сусідів горить світло та вирішив піти до сусідів та попросити допомогти викликати поліцію. Коли він почав перелазити через паркан, ніж в цей момент впав біля паркану, з боку сусідів. Після чого, ОСОБА_8 дійшов до будинку сусідів та почав стукати в двері. До дверей спочатку підійшла жінка, а потім чоловік, який сказав, що викличе швидку і поліцію. Так, ОСОБА_8 зазначив, що з ОСОБА_9 познайомився за два роки до події та раніш конфліктів у них не було. 08.03.2016 року він вжив близько 200 гр. горілки, та коли діти пішли вони з потерпілим перебували в адекватному стані, ніякого конфлікту між ними не було. Потерпілий безпідставно почав йому наносити порізи пальців рук та він не надавав йому ніякого опору, лише спитав що він робить. При собі обвинувачений мав телефон, але не скористався ним, оскільки побоювався потерпілого. Зазначив в судовому засіданні, що наніс потерпілому один удар приблизно під ребра, з метою врятувати своє життя. Звідки на тілі потерпілого два удари ножем пояснити не може. ОСОБА_8 суду пояснив, що на подвірні коли вийшов з будинку нікого не бачив в тому числі й потерпілого. Крім того, ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що він не перев`язував собі пошкоджені пальці рук, з яких йшла кров, медичну допомогу йому надала лише швидка допомога. Разом із тим, ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що про вчинене він не шкодує, оскільки вважає, що його дії були самообороною.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його провина у вчинені злочину підтверджується доказами, дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що вбитий ОСОБА_9 був його рідним братом. По суті справи пояснив, що 09.03.2016 року йому зранку зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила про смерть брата ОСОБА_9 .. Деталі смерті брата, ОСОБА_10 дізнався вже від слідчого, зокрема, що тіло брата знайшли в дворі його будинку з двома ножовими пораненнями. Також, потерпілий зазначив, що ОСОБА_9 проживав один, та останній був не конфліктною людиною, не агресивним, оскільки при ньому будь-яких інцидентів не було.

Також, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 повідомив, що вбитий ОСОБА_9 був його братом. По суті справи пояснив, що 09.03.2016 року йому зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила про смерть брата. Деталі смерті йому стали відомі від слідчого, зокрема, що тіло брата знайшли в дворі його будинку з двома ножовими пораненнями.

Допитаний в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 повідомила, що вбитий ОСОБА_9 був її колишнім чоловіком. По суті справи пояснила, що вночі з 08.03.2016 року на 09.03.2016 року приблизно о 00-01 год. до неї додому приїхали куми ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та повідомили, що ОСОБА_9 зарізали, та відвезли її до нього додому. Коли вони приїхали до дому ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , то там вже була поліція, однак її не впустили. Через деякий час поліція впустила лише, щоб перекрити газ, після чого вона поїхала додому. Зазначила, що ОСОБА_9 на той час проживав сам та вони перебували в дружніх відносинах. В той день вони не говорили, однак зазначила, що ОСОБА_9 був неконфліктний, врівноважений. Крім того, ОСОБА_13 повідомила, що 08.03.2016 року її син ОСОБА_16 в той день був у батька - ОСОБА_9 , та приніс їй від ОСОБА_9 подарунок, та сказав, що ввечері він піде до батька на шашлики. Також, вже під час розмови із сином, ввечері 08.03.2016 року, син повідомив, що у ОСОБА_9 з ними був ще один незнайомий йому чоловік.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 повідомив, що вбитий ОСОБА_9 був його батьком. По суті справи пояснив, що він з обвинуваченим ОСОБА_8 не був знайомий, а бачив його до суду лише одного разу 08.03.2016 року у батька. Так, ОСОБА_16 повідомив, що 08.03.2016 року він зранку прокинувся купити квіти мамі і бабусі та йому зателефонував батько і попросив зайти забрати подарунок для мами ОСОБА_13 .. Коли він забирав подарунок, батько попросив його прийти ввечері до нього на шашлики. Так, ввечері того дня ОСОБА_16 разом із своїм другом на ім`я ОСОБА_17 пішли до батька ОСОБА_9 .. Вже коли вони перебували у батька, то в гості також прийшов друг батька ОСОБА_8 .. Потерпілий зазначив, що його батько разом із ОСОБА_8 розпивали алкогольні напої. Через деякий час потерпілому зателефонувала мати і попросила йти додому, та він з другом близько 20.00 пішли від батька. Потерпілий зазначив, що при ньому проявів агресії з боку обвинуваченого до батька не було, також й не було бійок та погроз. Наскільки було відомо потерпілому ОСОБА_8 був давнім знайомим батька. Так, ОСОБА_16 про смерть батька дізнався від сусідки, яка ввечері, того ж дня написала йому в соціальній мережі, що співчуває, що його батька вбили.

Вказані показання потерпілих, являються логічними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що вони ніколи не були особисто знайомі з обвинуваченим та не перебували з ним в будь-яких відносинах, за таких підстав суд не вбачає підстав для визнання даних показань недостовірними та неправдивими.

На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілих достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема осіб, які були із вбитим ОСОБА_9 в день вчинення злочину та місце й дату вчинення злочину, та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать показанням допитаного свідка та дослідженим письмовим доказам.

Крім показань потерпілих, вина обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується показами свідка, який будучи безпосередньо допитаним, у судовому засіданні у відповідності до вимог положень § 3 Глави 28 КПК України, зокрема, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, підтвердив обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині дати, часу, місця вчинення кримінального правопорушення та особи, що вчинила вказаний злочин.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_18 суду пояснив, що 08.03.2016 року він, перебуваючи у себе вдома, за адресою: АДРЕСА_2 , близько 20:00 год. в двері його будинку почали стукати. Коли він відчинив двері, то побачив раніш не знайомого чоловіка в стані алкогольного сп`яніння, а саме, обвинуваченого ОСОБА_8 , який повідомив, що за ним женуться та просив викликати швидку та поліцію. Після чого, свідок викликав поліцію та швидку. Поки чекали на приїзд поліції та швидкої ОСОБА_18 запитав ОСОБА_8 хто за ним гнався, на що ОСОБА_8 відповів, що за ним біг сусід ОСОБА_9 , який напав на ОСОБА_8 , а той в свою чергу вдарив у відповідь ОСОБА_9 .. Після чого, ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_9 , але ніхто не відповів. У ОСОБА_8 був поріз на руці та йшла кров, він дав йому бінт перев`язати рану. Також він побачив, що їх металево-профільний паркан с сусідом пошкоджений та зрозумів, що обвинувачений переліз до нього звідти. Коли приїхала поліція та зайшла в двір ОСОБА_9 , то повідомили, що вони знайшли труп на подвір`ї, а на території городу ОСОБА_18 під парканом знайшли ніж. Крім того, свідок зазначив, що з ОСОБА_9 в нього були звичайні сусідські відносини, часто не спілкувались, оскільки йому відомо, що ОСОБА_9 після вживання алкогольних напоїв міг бути агресивним та висловлював активно все погане.

Так, аналізуючи зміст показів свідка, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Проаналізувавши покази свідка у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку із показами потерпілих, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, суд дійшов висновку, що вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_8 злочину викладеного у вироку суду, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім показань потерпілих та свідка, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується наступними письмовими доказами.

Відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0000793 до ЄРДР за № 0000793 від 09.03.2016 року було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до фабули якого, 08.03.2016 року близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 перебували на території домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 та відпочивали розпиваючи спиртні напої. В подальшому у ОСОБА_8 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 та перебуваючи на території прибудинкової території ОСОБА_8 завдав правою рукою в область грудної клітки приблизно 3 удари ножем потерпілому, внаслідок чого ОСОБА_9 було завдано тілесні ушкодження, що несумісні із життям.

Відповідно до Рапорту з журналу єдиного обліку чергової частини служби «102», 08.03.2016 року о 20:29 год. гр. ОСОБА_18 повідомив службі «102», що до його будинку стукає в двері якийсь чоловік.

Відповідно до протоколу огляду місця події проведеного слідчим Ірпінського ВП від 08.03.2016 року, який проводився з 22 години 43 хвилин до 02 години 40 хвилин та ілюстративної таблиці до нього, місцем огляду була територія домоволодіння та будинок розташований на ній, що знаходились за адресою: АДРЕСА_2 , на зазначеній території біля будинку було виявлено труп ОСОБА_9 , під час даного огляду було виявлено та вилучено: плями бурого кольору з поверхні підлоги на кухні, змиви з поверхні плитки у дворі біля порогу, зрізи деревини з дерев`яного столу біля входу, змиви з плитки подвір`я будинку, зрізи деревини з порогу вхідних дверей, три предмети схожі на ножі з кухні, марлевий тампон з плямами бурого кольору, змиви плям бурого кольору з стільця з кухні, змиви з металевих вхідних дверей подвір`я з внутрішньої сторони, плями бурого кольору з поверхні столу кухні, плями бурого кольору з поверхні підлоги кухні біля столу, 5 слідів пальців рук.

Також, суд, аналізуючи, додану до вищевказаного протоколу огляду ілюстративну таблицю, встановив, що місце та факт нанесення потерпілому ОСОБА_9 першого удару ножем в область черевної порожнини грудної клітки підтверджується ілюстраціями №№ 12-16, 18-28, 38-49, на яких чітко видно невелику кількість крові, на кожному окремому знімку, які знаходились всередині будинку, а саме на кухні, в коридорі та на подвір`ї біля входу в будинок та далі до місця, де було виявлено труп ОСОБА_9 .. Також, судом встановлено, місце та факт нанесення потерпілому ОСОБА_9 другого удару ножем в область грудної клітки, ілюстраціями №№ 57-74, на яких видно, що біля трупа ОСОБА_9 знаходиться велика кількість крові, що дає суду підстави вважати, що другий, смертельний, удар ножем в область грудної клітки був нанесений на подвір`ї біля будинку.

Відповідно до протоколу огляду місця події проведеного слідчим Ірпінського ВП від 09.03.2016 року, який проводився з 03:00 год. до 03:20 год. та ілюстративної таблиці до нього, місцем огляду була територія домоволодіння розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на вказаній території було виявлено та вилучено медичний бинт з плямами бурого кольору, носову хустину з плямами бурого кольору, біля паркану, який огороджує територію було виявлено предмет схожий на ніж з плямами бурого кольору та сліди від взуття.

Крім того, судом, безпосередньо в судовому засіданні, під час судового слідства, було досліджено вищевказаний ніж та в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що саме цим ножем він наніс удар потерпілому ОСОБА_9 у будинку та з ним потрапив на подвір`я сусіда.

Відповідно до карти виїзду екстреної медичної допомоги № 3970 від 08.03.2016 року було констатовано смерть чоловіка, у якого було виявлено поранення в області серця.

Відповідно до висновку експерта № 111 від 31.05.2016 року, смерть ОСОБА_9 насильницька настала внаслідок колото-різаного, проникаючого поранення грудної клітки з розвитком внутрішнє-плевральної кровотечі. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено: колото-різане проникаюче поранення грудної клітки: рана передньої поверхні грудної клітки та рановий канал, що проходить через м`які тканини IV-го міжребер`я, ліву легеню, серцеву сорочку, серце, що супроводжувалось значною крововтратою з різким знекровленням ряду досліджуваних внутрішніх органів та проникаюче поранення черевної порожнини утворились від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,1 см та лезо, у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння, у живих осіб, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа виявлено 2,14 проміле етилового спирту, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб.

Відповідно до висновку експерта № 321 від 31.03.2016 року, в м`яких тканинах грудної клітки в області рани великі крововиливи з одиничними лейкоцитами по периферії. Ознаки спазму артерій, осередковий інтерстиціальний та заміщуваний склероз, фрагментація, нерівномірна гіпертрофія, осередки гіпоксичної дистрофії в міокарді. Еритроцити в просвіті одиничних бронхів, осередковий інтерстиціальний набряк, ділянки гострої альвеолярної емфіземи і дистелектазу в легені. Набряк-набухання головного мозку з одиночними навколосудинними крововиливами в субепіндимарній зоні та стволі. Паранхіматозна дистрофія печінки, нирки. Аденоматоз, осередкова деліпідизація спонгіоцитів в наднирнику. Нерівномірне, переважно знижене кровонаповнення сосудів досліджуваних внутрішніх органів.

Відповідно до висновку експерта № 766 від 17.03.2016 року в крові трупа невідомого чоловіка приблизно 40 років виявлено етиловий спирт в концентрації 2,14 проміле.

Відповідно до висновку експерта № 41-мк від 19.05.2016 року при судово-медичному криміналістичному дослідженні двох клаптів шкіри з трупа чоловіка встановлено: на клапті шкіри з раною № 1 виявлено одне наскрізне ушкодження, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,1 см та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя на рівні занурення в рані була 1,6 см. На клапті шкіри з раною № 2 виявлено одне наскрізне ушкодження, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,1 см та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя на рівні занурення в рані була 1,8 см.. Індивідуальні ознаки травмуючого предмету при дослідженні ушкоджень на клаптях шкіри не виявлені. На клаптях шкіри виявлено у великій кількості текстильні волокна чорного кольору. Металізацію сполуками заліза не виявлено.

Таким чином, вищевказана експертиза доводить факт отримання ОСОБА_9 двох ножових поранень, одним ножем, що в свою чергу спростовує доводи сторони захисту, що ОСОБА_8 наніс лише 1 удар ножем ОСОБА_9 ..

Відповідно до висновку експерту № 8/111 від 23.06.2016 року при проникаючому пораненні передньої черевної стінки, без ушкодження внутрішніх органів, смерть наступає через тривалий проміжок часу після отримання ушкодження, що може складати до декількох годин, протягом яких не виключається, що потерпілий був здатний до самостійних дій. При проникаючому пораненні грудної клітки з ушкодженням серця та розвитком гострої крововтрати, смерть наступає за лічені хвилини і супроводжується швидкою втратою свідомості.

Вищевказаною експертизою підтверджується факт, що після нанесення першого удару в область черевної порожнини потерпілий міг самостійно рухатись, тобто вийти з будинку на подвір`я та впасти на землю і померти вже після нанесення йому другого удару в область грудної клітки, а саме в серце. Таким чином, доводи сторони захисту щодо відсутності умислу на вбивство потерпілого спростовуються, оскільки для нанесення другого удару в область грудної клітки, з врахуванням місцезнаходження тіла ОСОБА_9 , ОСОБА_8 необхідно було слідувати, наздоганяти ОСОБА_9 на подвір`ї.

Відповідно до висновку експерта № 62 від 18.05.2016 року враховуючи одержані результати дослідження та групу крові потерпілого ОСОБА_9 , можна прийти висновку: кров, що знайдена в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_8 могла походити від особи в крові якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_9 ..

Відповідно до висновку експерта № 72 від 28.04.2016 року кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинином анти-В. На фрагменті бинту об. №№ 1,2; на рушнику об. №№ 3,4; вилучених при ОМП, наданих на дослідження, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. №№ 1,2 виявлено антиген А, в об. № 3,4 встановлена група А з ізогемаглютинином анти-В. Таким чином, кров в об. №№ 1-4 могла походити від потерпілого ОСОБА_9 ..

Відповідно до висновку експерта № 70 від 22.04.2016 року кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинином анти-В. У змивах і зрізах речовин: з поверхні стільця на кухні об. № 1; з поверхні раковини кухні об. № 2, з поверхні полу кухні біля столу об. № 3, з поверхні столу на кухні об. № 4, з поверхні полу на кухні об. № 5; вилучених під час ОМП та наданих на дослідження, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. № 1-5, встановлена група А з ізогемаглютинином анти-В. Таким чином, кров в об. № 1-5 могла походити від потерпілого ОСОБА_9 ..

Відповідно до висновку експерта № 67 від 28.04.2016 року кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинином анти-В. На джинсових брюках об. № 1,2 вилучених при затриманні ОСОБА_8 , наданих на дослідження, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. № 1-2, виявлений антиген А. Таким чином, кров в об. № 1,2 могла походити від потерпілого ОСОБА_9 .. На футболці об. № 3-6, вилученої при затриманні ОСОБА_8 наданої на дослідження кров не виявлена.

Відповідно до висновку експерта № 68 від 28.04.2016 року кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинином анти-В. На куртці об. № 1-3, вилученій при затриманні ОСОБА_8 наданій на дослідження виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. № 1-3 виявлений антиген А. Таким чином, кров в об. № 1-3 могла походити від потерпілого ОСОБА_9 .. На туфлях в об. № 4-13 кров не виявлена.

Відповідно до висновку експерта № 69 від 22.04.2016 року кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинином анти-В. В змивах речовин: з поверхні дверей об. № 1, з поверхні плитки при виході з подвір`я об. № 2, з поверхні плитки біля порогу будинку об. № 3, вилучених під час ОМП, наданих на дослідження, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. № 1-3, виявлений антиген А. Таким чином, кров в об. № 1-3 могла походити від потерпілого ОСОБА_9 ..

Відповідно до висновку експерта № 71 від 27.04.2016 року кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинином анти-В. В зрізах деревини: з поверхні дерев`яного порогу вхідних дверей будинку об. АДРЕСА_3 ; з поверхні дерев`яного столу об. № 2 виявлених при ОМП, наданих на дослідження, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. № 1-2, виявлена група А з ізогемаглютинином анти-В. Таким чином, кров в об. № 1-2 могла походити від потерпілого ОСОБА_9 ..

Так, вищевказаними судово-імунологічними експертизами спростовуються доводи обвинуваченого, що він змивав свою кров в будинку ОСОБА_9 , оскільки кров ОСОБА_8 на місці вчинення злочину не виявлена, а факт виявлення крові потерпілого на одязі ОСОБА_8 , в раковині кухні та на медичних бинтах, свідчить, що останній забруднився кров`ю під час відмивання крові потерпілого в будинку. Крім того, вищевказані експертизи доводять той факт, що потерпілий ОСОБА_9 після отримання першого поранення в область черевної порожнини, почав тікати від обвинуваченого, але останній його наздогнав вже на вулиці, оскільки сліди крові потерпілого містяться на об`єктах дослідження, які знаходяться поруч один з одним, на шляху з кухні, де почався конфлікт та був нанесений потерпілому перший удар в область черевної порожнини, на подвір`я, а саме місце, де було нанесено другий удар в область грудної клітки та виявлено труп ОСОБА_9 ..

За версією сторони захисту конфлікт в будинку спровокував саме потерпілий ОСОБА_9 , який за поясненнями обвинуваченого наніс йому перший ножові поранення пальців рук, втім така версія спростовується дослідженими судом доказами, та не була доведена стороною захисту в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 11.03.2016 року, потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу покійного, оглянувши труп, зазначив, що це його брат ОСОБА_9 ..

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2016 року, свідок ОСОБА_18 , заявив, що впізнає особу на фото № 4. При цьому, на фото № 4 в даному протоколі знаходилось фото обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, під час досудового слідства було проведено слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_19 .. Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису від 15.06.2016 року, який проводився з 16 год. 00 хв. до 16 год. 35 хв. старшим слідчим Ірпінського ВП ГУНП в Київській області за участі обвинуваченого, захисника, судово-медичного експерта, конвоїра та в присутності понятих, ОСОБА_19 вказав час, місце та спосіб вчинення злочину (кількість та механізм нанесення ударів), послідовність дій та розташування його та потерпілого під час вказаних подій. Пояснення надані ОСОБА_19 під час судового розгляду є аналогічними тим, які він надавав під час слідчого експерименту, крім того факту, що під час проведення слідчого експерименту він зазначав, що не може вказати точно кількість нанесених ним ударів потерпілому, а в судовому засіданні стверджував, що удар був один.

Зазначені докази у своїй сукупності свідчать про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину поза розумним сумнівом.

Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази суд оцінює в їх сукупності за критеріями належності та допустимості. За критерієм належності, закріпленим у ст. 85 КПК України, суд вважає наведені вище та досліджені докази належними, допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та не має підстав їм не довіряти.

Разом із тим, судом встановлено, що не всі надані прокурором докази є належними.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Так, стороною обвинувачення було надано суду висновок експерта № 4-03/415 від 14.04.2016 року, яка не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, суд визнає вказаний доказ неналежним.

Разом із тим, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник просили суд виправдати останнього за обвинуваченням його у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки у ОСОБА_8 в момент вчинення інкримінованих йому дій перебував в стані сильного душевного хвилювання, зумовлений жорстким поводженням з боку потерпілого, а тому його дії слід кваліфікувати за ст. 116 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Таким чином, частина 1 статті 115 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_8 , передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Відповідальність за ст. 116 КК передбачено за умисне вбивство, вчинене у стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Суб`єктивна сторона складу цього злочину характеризується особливим емоційним станом суб`єкта - його сильним душевним хвилюванням, а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.

Сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко та бурхливо, і певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким, що виник раптово, визнається стан сильного душевного хвилювання, процес виникнення і протікання якого характеризується неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.

Тобто психічне ставлення особи при вчиненні цього злочину характеризують дві особливості: 1) умисел завжди є таким, що раптово виник, і афектованим; 2) емоційний стан винної особи характеризується сильним душевним хвилюванням, що певною мірою знижує її здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

З урахуванням викладеного розмежування умисного вбивства та вбивства у стані сильного душевного хвилювання здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною стороною цих злочинів. Зокрема, при кваліфікації злочину за ст. 116 КК суспільно небезпечне діяння особи спровоковано насильством, систематичним знущанням або тяжкою образою з боку потерпілого.

Так, з встановлених судом обставин, вбачається, що 08.03.2016 року ОСОБА_8 перебував в гостях у ОСОБА_9 , з яким був знайомив тривалий час, та будь-яких конфліктів за цей період між ними не було, конфлікт, який виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 08.03.2016 року, стався раптово, під час сварки.

Так, за встановлених судом обставин, навіть при доведенні стороною захисту своєї версії подій, а саме, ймовірного нанесення ОСОБА_8 . ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а саме порізів пальців рук, подальші дії ОСОБА_8 , носили активний характер, зокрема нанесення двох ударів ножем потерпілому з певним проміжком часу, один з яких був нанесений після того, як ОСОБА_8 наздогнав на вулиці потерпілого, та який виявився смертельним, свідчить про відсутність у ОСОБА_8 стану сильного душевного хвилювання та стану афекту при завданні цих ударів.

Відсутність у ОСОБА_8 стану сильного душевного хвилювання підтверджується також, дослідженим судом висновком судово-психіатричного експерта № 147 від 05.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст.ст. 19, 20 КК України, в тому числі на тимчасове порушення психічної діяльності, не страждав і не страждає, тому він міг та може усвідомлювати свої дії, передбачити їхні наслідки та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_8 перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Застосування медичних заходів, передбачених ст. 94 КК України, він не потребує.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, свідчать, що його дії були послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації, при цьому зв`язку з оточенням він не втрачав, цілеспрямовано рухався у просторі, розподіляв власну увагу, відтворює її при наданні пояснень згідно зі своєї версії, у стані фізіологічного афекту не перебував, тому суд вважає відсутня 3-фазність, характерна для такого стану.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, що виключають можливість кваліфікації цього діяння за ознаками ст. 116 КК України.

Крім того, умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно тримаючи у правій руці ніж наніс ОСОБА_9 один удар в область черевної порожнини, після якого потерпілий вибіг з будинку на подвір`я, однак ОСОБА_8 наздогнав останнього та наніс ще один удар ножем в область грудної клітки, який спричинив смерть потерпілого.

При цьому, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину не свідчила про його намір надати будь-яку допомогу потерпілому та він почав відмивати кров з полу кухні, після чого з місця вчинення злочину втік перелізши через паркан, однак опинившись на території сусідів ОСОБА_9 вирішив сформувати свою версію подій того вечора.

Таким чином, суд дійшов висновку, що такі дії та поведінка обвинуваченого свідчать про реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство потерпілого.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 7 лютого 2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні детально досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_8 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин, відноситься, відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, вину у вчиненні злочину не визнав, працевлаштований, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі колегія суддів, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Так, ОСОБА_8 , будучи молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, не вважаючи життя людини найвищою цінністю, шляхом нанесення ударів ножем, вбив, раніше знайомого йому потерпілого. Вбиваючи потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_8 діяв на ґрунті раптової образи, чим поставив його життя нижче від своїх бажань.

Разом із тим, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто період з моменту фактичного затримання обвинуваченого з 09.03.2016 року по день звільнення останнього з-під варти 07.07.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 судом не застосовується.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертизи.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369, 370-374, 394 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 слід обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), зарахувати у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 09.03.2016 року до 07.07.2016 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 4-03/415 від 14.04.2016 року в сумі 1320 (одна тисяча триста двадцять) гривень 60 копійок.

Речові докази по даному кримінальному провадженню знищити.

Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3