УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою

10 січня 2022 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001413 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст 309, ч.2 ст.307 КК України та клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Рівненського міського суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.
До початку судового засіданні прокурор ОСОБА_3 подала до суду клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання зазначила, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 13.01.2022р., оскільки заявлені раніше ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, не перестали існувати.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, усвідомлюючи відповідальність за вчинений ним тяжкий злочин, може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане нею клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з підстав викладених у клопотанні, просила суд клопотання задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_4 , щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечував.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Як було встановлено в судовому засіданні, 02.03.2015 року ухвалою Рівненського міського суду обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено в розшук, що говорить про переховування останнього від суду та намагання уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Також, 07.09.2021 року, Рівненським міським судом було винесено ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 , з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка станом на сьогоднішній день втратила законну силу.

На виконання вищевказаної ухвали управлінням карного розшуку Головного управління Національної поліції в Рівненській області 15.11.2021 було затримано ОСОБА_4 та доставлено у встановлений кримінальним процесуальним законодавством строк для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, строк дії якої закінчується 13 січня 2022 року.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.
Тобто, за наявності вказаних обставин існує можливість збільшення наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відсутні стійки соціальні зв`язки, одружений, але із сім`єю разом не проживає, а також обставини та характер вчинення злочину, у якому обвинувачується, його суспільну небезпечність, наявні реальні ризики передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Дані, які б вказували на неможливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.
Як визначено в ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи, що злочин, передбаченийч.2 ст.307 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким, а тому суд визначає розмір застави відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 167 510 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 369, 376, 392, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Одеса, українцю, громадянину України, із середньою-спеціальною освітою, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 14 години 00 хвилин 10 січня 2022 року до 14 години 00 хвилин 10 березня 2022 року.
Визначити місцем тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - Державна установа «Рівненський слідчий ізолятор» (м.Рівне, вул.Дворецька, 116).
Визначити ОСОБА_4 розмір застави 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 167 510 (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот десять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави - до 14 годин 00 хвилин 10 березня 2022 року.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення. Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання уповноваженій особі ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_1