Провадження № 1-кп/643/1378/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2021 року за № 0001634 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі, Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, вчинив хуліганство 01 вересня 2021 року приблизно о 00:20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля магазину фаст-фуду « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 , в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4 , а саме грубо порушував громадський порядок, безпричинно ображав продавця ОСОБА_5 та відвідувачів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , нецензурною лайкою, заважав нормальній роботі закладу громадського харчування та виявляючи особливу зухвалість, з хуліганських спонукань, умисно пошкодив три склопакети вітрини зазначеного магазину, чим спричинив ФОП ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 6150,00 грн., а також застосував фізичне насильство, зокрема з використанням металевої труби до ОСОБА_5 , спричинивши йому фізичний біль.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство).

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті, прокурором заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника, щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Оскільки вказана заява також підписана захисником обвинуваченого, у суду відсутні підстави піддавати сумніву добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника, щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд доходить висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (§ 86 рішення ЄСПЛ від 11 липня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», § 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року).

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, раніше не судимий. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про недоцільність призначення йому покарання у вигляді штрафу, через утруднення його виконання, а також враховуючи те, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має також бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових правопорушень самим обвинуваченим та іншими особами, суд доходить висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Щодо цивільного позову ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 6150,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відтак, суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального України.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2021 року у справі № 643/15591/21 накладено арешт на майно, вилучене 01 вересня 2021 року за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 19, біля приміщення магазину «Донер», а саме: металевий предмет схожий на трубу.

З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 4 ст. 174, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, враховуючи, що підстави для продовження існування арешту відсутні, то накладений арешт підлягає скасуванню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 2, 91, 368 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 6150,00 (шість тисяч сто п`ятдесят) гривень.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2021 року у справі № 643/15591/21, яке вилучене 01 вересня 2021 року за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 19, біля приміщення магазину «Донер», а саме: металевий предмет схожий на трубу.

Речовий доказ: «металевий предмет схожий на трубу чорного кольору, звуженням на одному із кінців, в середині пустий, має на собі фарби синього та рожевого кольору. Розміри металевої труби: 47 см в довжину, 3 см-діаметром», який визнаний речовим доказом, згідно постанови про визнання речовим доказом від 01 вересня 2021 року та перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області, відповідно до квитанції № 01793 від 28 вересня 2021 року, після набрання вироком законної сили знищити.

Матеріали кримінального провадження № 0001634 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 643/18335/21, провадження № 1-кп/643/1378/21.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1