Справа №538/1946/21
Провадження по справі №1-кп/538/193/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Лохвиця, Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 від 27.08.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Токарі, Полтавської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
25.08.2021 року приблизно о 05:00 годині у ОСОБА_6 , який перебував у центрі м. Лохвиця Миргородського району, а саме поблизу магазину «АТБ-Маркет», розташованого по вулиці Шевченка, буд. 2, раптово виникли неприязні відносини з компанією молодих людей, серед яких був ОСОБА_4 . Під час сварки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_6 підійшов ззаду та умисно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи справа. У результаті вказаних дій останній впав на асфальтоване покриття на лівий бік. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 нагнувся над ОСОБА_4 та умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область лівої частини обличчя та два удари кулаком правої руки в область нижньої щелепи справа.

Внаслідок вчинення вище вказаних протиправних дій ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 138 від 28.09.2021 року ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження, які можна розділити на дві групи:перша група-гематома обох повік лівого ока з переходом на виличну, скроневу та щічну ділянки та кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я; друга група: гематома правої щоки, в проекції кута та тіла нижньої щелепи, перелом тіла нижньої щелепи справа на рівні лунки 8-го зуба, лише в своїй сукупності, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1статті 122 КК України, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, шкоду має намір відшкодувати, під час судового засідання просив вибачення у потерпілого, вказавши, що з компанією перебував біля магазину АТБ, виник конфлікт з іншою компанією, серед яких був ОСОБА_4 , який задув на нього балончиком, чого він наніс ОСОБА_4 удар кулаком.

Потерпілий в судовому засіданні вказав, що компанією стояли поблизу магазина АТБ, під`їхала машина в якій був ОСОБА_6 , виникла сварка,почались погрози з метою захисту задув на ОСОБА_6 балончиком, після чого відійшов, потім ОСОБА_6 підійшов ззаду та наніс удар в праву щелепу.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які учасниками провадження не оспорюються.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною 1 статті 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особу обвинуваченого, суд вбачає наступне: ОСОБА_6 не є особою з інвалідністю, не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра, нарколога, не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до наданої досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та становить середню небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб), ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінено як середні.

В судових дебатах сторона обвинувачення просив визнати винним ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки із застосуванням ст. 75, 76 КК України, іспитовим строком на 2 (два) роки та покладенням на останнього обов`язків, визначених судом.

У свою чергу потерпілий та представник потерпілого погодились із покаранням запропонованим прокурором.

Обвинувачений в судовому засіданні, просив суд міру покарання без позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив суд призначити покарання без позбавлення волі, з іспитовим строком 1(один) рік.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останнім.

Кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений, передбачене частиною 1 статті 122 КК України, відповідно до статті 12 КК України, віднесено до нетяжких злочинів.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

В пункті першому Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на вищевикладені обставини, те, що обвинувачений ОСОБА_6 , щиро розкаявся, ступінь тяжкості злочину, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, враховуючи доповідь органу пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає необхідним призначити йому покарання у виді обмеження волі, в межах санкції статті, яка інкримінована обвинуваченому, при цьому, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням 2 (два) роки, застосувавши статтю 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Саме такий вид покарання дозволить усвідомити обвинуваченому його негативну поведінку по відношенню до суспільства.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України

Цивільний позов, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 50, 65-67, 75, 76, частиною 1 статті 122 КК України, статтями 349, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого за частиною 1 статті 122 КК України, та призначити покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк- 2 (два) роки.
На підставі статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту проголошення вироку, а саме з 15.12.2021 року.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: DVD-R диск із двома відеозаписами від 25.08.2021 року під назвою IP камера6_192.168.211.10_reestrator_19_5101_2059_2781057 та відеозапис-запис під назвою IP камера 6_192.168.211.10_ reestrator_19-2959_5101_1785576- залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000392.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1