ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/192/22 Справа № 202/63/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Авдіївка Донецької області, громадянина України,
раніше не судимого, що проживає
за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-1, ч. 1, ч. 2 ст. 361 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 березня 2022 року 12 год.10 хв. включно.
Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, а тому враховуючи, тяжкість та невідворотність покарання за вчинені діяння останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків.
Також судом враховано дані про особу підозрюваного та зазначено, що вони не дають підстав для висновку про можливість забезпечення його належної процесуальної поведінки у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, не є обґрунтованим і ризик продовження злочинної діяльності.
Зауважує, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не доведений, оскільки підозрюваний з моменту проведення 13 жовтня 2021 р. обшуку за місцем його проживання від органу слідства не переховувався, з`являвся за викликом.
Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги дані про особу підозрюваного, який має сталі міцні зв`язки, одружений, виховує малолітнього сина, має постійне місце проживання, працює у сфері ремонту комп`ютерної техніки та автоелектрики, має постійний дохід та утримує родину.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу і наполягали на її задоволенні; прокурора, який зазначив, що 24 січня 2022 року до суду першої інстанції направлено обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_7 , яка передбачає звільнення останнього від покарання з випробуванням, у зв`язку з чим не наполягав на застосуванні найсуворішого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.
Відповідно до ст. 198 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегія судів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень з огляду на те, що вона підтверджуються клопотанням слідчого та доданими до нього матеріалами в обсязі, достатньому для вирішення на даному етапі кримінального провадження питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, і це не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.
Що стосується доводів захисника про відсутність щодо підозрюваного вагомих ризиків в числа передбачених ст. 177 КПК України, які можуть бути усунуті виключно шляхом тримання останнього під вартою, то вони заслуговують на увагу.
Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, втім не доведе, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатнім, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 та ч. 6 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегією суддів враховується, що відносно ОСОБА_7 встановлено обгрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Також встановлено наявність ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім вони обумовлені головною мірою суворістю покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, і ця обставина сама по собі не є достатньою підставою для застосування до останнього найбільш суворого запобіжного заходу.

Також приймається до уваги, що на даний час, згідно наданим суду апеляційної інстанції матеріалам, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закінчене розслідуванням та обвинувальний акт переданий до суду разом з угодою про визнання винуватості, яка передбачає призначення йому покарання з іспитовим строком згідно ст. 75 КК України.
На думку колегії суддів, ця обставина суттєво зменшує вагомість встановлених щодо ОСОБА_7 ризиків і усуває необхідність у застосуванні до нього більш обтяжливого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.
З урахуванням викладеного, а також зважаючи на думку прокурора, який не наполягав на необхідності подальшого тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисника та скасування осуджуваної ухвали слідчого судді, із постановленням нової ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Підстав для визначення підозрюваному розміру застави, як про це просить захисник в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-1, ч.1, ч. 2 ст. 361 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , до 05 березня 2022 року 12 год. 10 хв. включно.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_7 , обов`язки передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
утримуватися від спілкування зі свідками у справі;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4