Справа № 750/4967/21
Провадження № 1-кп/750/216/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 20.01.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, утриманців немаючого, працюючого ФОП « ОСОБА_4 », раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2021 о 07 год. 54 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «HONDA CIVIK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, рухався по вул. Рокосовського зі сторони вул. 1-го Травня в напрямку вулиці Шевченка в м.Чернігові.

Рухаючись у вказаному напрямку, перебуваючи при цьому у крайній лівій смузі для руху, у межах нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вулиці Рокосовського та вулиці Доценка в м.Чернігові, ОСОБА_3 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, порушив вимогу наказового знаку 4.3 «Рух ліворуч» Правил дорожнього руху, а саме продовжив рух прямо, в сторону вулиці Шевченка, зі смуги руху, на якій це заборонено, а також не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину вулиці Рокосовського, по нерегульованому пішохідному переходу, з права наліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , у зв`язку з чим здійснив на неї наїзд.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого компресійного перелому тіла першого поперекового хребця з відривом передньо-верхнього фрагменту без порушення функцій спинного мозку, підшкірної гематоми з забоєм м`яких тканин правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 18.03.2021 №116 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.1.3, 1.5, 1.7, 2.3 (б), 2.9 (а), 11.2, 18.1, вимогу наказового знаку 4.3 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання даної дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю, підтвердив викладене в обвинувальному акті, показав, що рухався у крайній лівій смузі, по двом іншим смугам транспортні засоби не зупинились, а просто рухались з низькою швидкістю, тому він не подумав, що хтось може вийти на пішохідний перехід. У вчиненому щиро каявся, зробив для себе висновки, просив суворо не карати. Зазначив, що намагався прийти декілька разів до потерпілої, щоб вибачитися, запропонувати підтримку, як моральну так і матеріальну, проте до неї не пускали її родичі. З чоловіком обвинуваченої зустрічався, але той просив для відшкодування шкоди дуже великі кошти, яких він не мав. Одразу після ДТП не міг фізично надати допомоги потерпілій, викликати швидку, оскільки один із свідків ДТП почав його бити. Наркотичні засоби до моменту ДТП не вживав мінімум тиждень. Частково відшкодував потерпілій матеріальну шкоду в сумі 5000 грн.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що ДТП сталась 20.01.2021, коли вона йшла на роботу і переходила дорогу. Для водіїв світлофор працював в режимі жовтого миготливого світла. З третьої смуги для руху можна було рухатися тільки наліво або на розворот. Вона почала переходити проїзну частину, в цей час по третьому ряду їхав на швидкості автомобіль під керуванням обвинуваченого, вона наче зробила стрибок, але не встигла увернутися від удару. Після ДТП вона майже чотири місяці знаходилась у лежачому стані, їй заборонили сидіти. Весь час потребувала сторонньої допомоги, яку надавав чоловік. Був сильний стрес, постійні консультації із лікарями, щоб поставити її на ноги. Через тривале лікування у неї почалась депресія. Коли втретє проходила лікування, то лікували в тому числі і її психологічний стан. Наразі пересувається за допомогою милиць, потребує носіння корсету. Отримані травми для неї це обмеження на все життя. Просила призначити суворе покарання щодо позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні були надані та досліджені судом наступні докази:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000088, постанова від 20.01.2021 про доручення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчому, постанова від 03.03.2021 про доручення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні групі слідчих, повідомлення про початок досудового розслідування від 20.01.2021, постанова про визначення групи прокурорів від 20.01.2021, постанова про визначення групи прокурорів від 09.04.2021,

- постанова про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 20.01.2021, відповідно до якої автомобіль марки «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, та постановою про визнання речових доказів від 04.03.2021,

- клопотання про арешт майна від 20.01.2021 та ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.01.2021 за наслідками розгляду клопотання, якою на автомобіль марки «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 накладено арешт, із забороною його власнику розпоряджатися, користуватися та відчужувати даний транспортний засіб,

- посвідчення водія серії НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ,

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 20.01.2021, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного сп`яніння,

- копії фіскальних та товарних чеків, медичних виписок, висновків результатів обстеження, доданих до цивільного позову, розписка потерпілої про отримання від обвинуваченого грошових коштів від 06.02.2021,

- довідка про витрати на проведення експертизи,

- повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 23.04.2021,

- письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

В ході судового розгляду, враховуючи викладене вище, показання обвинуваченого та потерпілої, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням у сукупності досліджені докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 діяння повністю доведене і правильно кваліфіковане за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, висловив щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що зокрема виражались у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи та часткове відшкодування, завданих кримінальним правопорушенням, збитків.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних речовин.

За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та становитиме середню небезпеку для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

При призначенні покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який за змістом ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують, обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його вік, відсутність фактів притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, сімейний стан, наявність роботи, зареєстрованого місця проживання, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, позицію потерпілої, висновок органу пробації, а також вимоги ст. 50 КК України, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286, 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винуватого додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.

Факт наявності у ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами підтверджується копією посвідчення водія серія НОМЕР_2 .

На виконання вказаних вимог закону, суд враховує факт порушення ОСОБА_3 семи пунктів Правил дорожнього руху, вимогу наказового знаку, наслідком яких є заподіяння потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження, перебування під час керування транспортним засобом у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, а також з урахуванням позиції потерпілої в судовому засіданні, яка наполягала на суворому позбавленні права керування транспортним засобом, та те, що на даний час від отриманих травм внаслідок ДТП потерпіла змушена пересуватися на милицях та проходити відповідне лікування, тому застосовує додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що діяльність, пов`язана із керуванням транспортним засобом не є його основним джерелом доходу, хоча і пов`язане з його роботою, а саме необхідністю доставляти товар, тому не є підставою для непризначення йому додаткового покарання, оскільки суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого.

Дане покарання, як основне, так і додаткове, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов, в якому остання, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить стягнути з обвинуваченого на її користь 35 934 грн 69 коп матеріальної шкоди та 700 000 грн моральної шкоди.

Матеріальна шкода обґрунтована понесеними витратами на придбання ліків, медичного обладнання, оплати медичних послуг під час лікування та реабілітації. Моральну шкоду потерпіла обґрунтовує моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті, порушенням нормальних життєвих зв`язків, неможливістю продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, погіршенням стану здоров`я, страхом втратити роботу,душевним дискомфортом, емоційною напругою, зміною звичайного для неї ритму життя тощо.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілої визнав повністю, просив врахувати часткове відшкодування ним шкоди на суму 5000 грн. В частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілої цивільний позов визнав частково, та просив суд врахувати, що оцінка моральних страждань в сумі 700 000 грн. є занадто високою, погоджується сплатити потерпілій 20 000 грн.

Згідно із ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що витрати на лікування, понесені потерпілою ОСОБА_6 в розмірі 35934 грн. 69 коп. були визнані обвинуваченим в повному обсязі, а також те, що вони підтверджуються фіскальними чеками на придбання медикаментів, медичного інвентарю, оплату медичних послуг під час лікування, що відповідає строку завдання тілесних ушкоджень потерпілій, перебуванню нею на лікуванні та призначенням лікарів, суд вважає можливим задовольнити цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Однак, в зв`язку з тим, що обвинуваченим було частково відшкодовано витрати понесені на лікування потерпілої у розмірі 5000 грн., то стягненню з нього підлягає матеріальна шкода в сумі 30 934 грн 69 коп.

Щодо вимог потерпілої ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи обґрунтованість заявленого потерпілою розміру моральної шкоди в сумі 700 000 грн, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч. 3 ст.23 ЦК України саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди. При цьому законодавець встановлює лише загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні цього питання: залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; з урахуванням вимог розумності і справедливості. Тобто визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди складає предмет оцінної діяльності суду.

Зазначені правові висновки щодо визначення розміру моральної шкоди констатовані в постановах Верховного Суду від 09.04.2020 р. (справа № 127/21014/17), від 06.02.2019 р. (справа № 718/447/16-ц), від 26.02.2020 р. (справа № 372/4399/15-ц).

Суд враховує, що моральна шкода потерпілій завдана внаслідок фізичного болю, спричиненого тілесними ушкодженнями, заподіяними в результаті ДТП, та при визначенні розміру шкоди керується характером страждань потерпілої, проведенням довготривалого лікування, необхідністю подальшої реабілітації, обмеження руху протягом тривалого часу, іншими обмеженнями в післятравматичний період та прикладенням додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

На підставі аналізу наведених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди в сумі 700 000 грн. є завищеним, та оцінює завдану потерпілій моральну шкоду в грошовому розмірі в сумі 100 000 грн.

Такий розмір грошового відшкодування, на думку суду, є співрозмірним із понесеними моральними стражданнями потерпілої. А тому цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати відповідно до ч.2 ст.124 КПК України за проведення експертизи в сумі 1 307 гривень 60 копійок.

Накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду Чернігівської області від 22.01.2021 арешт на автомобіль марки "Honda Civic" реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_3 , належить скасувати.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до положень ст.72 КК України додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки виконувати самостійно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 30 934 грн 69 коп (тридцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири гривні шістдесят дев`ять копійок) в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти цивільного позову відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.01.2021, на автомобіль марки "Honda Civic" реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_3 , скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-автомобіль марки "Honda Civic" реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику,

-оптичний диск з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1 307 гривень 60 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1