УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2021 Справа №607/26727/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши заяву прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000244 - прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_5 , -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подав письмову заяву про відвід судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_5 у якій зазначено наступне: «Суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_6 проводиться судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 000244 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 189 ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно порядку судового розгляду зазначеного провадження, на даний час судом досліджуються докази, які наявні у матеріалах кримінального провадження.

06.07.2021 на початку судового засідання суду надано постанову про зміну групи прокурорів від 01.07.2021, у якій до складу групи прокурорів кримінальному провадженні № 0000385, окрім інших прокурорів включено мене для здійснення підтримання публічного обвинувачення стосовно ОСОБА_4 . У цьому ж засіданні суд допустив мене до участі як прокурора, від обвинуваченого заперечень чи відводів до прокурорів, яких включено до складу групи прокурорів до суду не поступило.

Також, в ході проведення цього засідання обвинуваченим неодноразово усно оголошувались до суду клопотання про неможливість подальшого розгляду кримінального провадження через, нібито очевидність недопустимості доказів наявних у матеріалах досудового розслідування кримінального провадження без зазначення конкретного переліку таких доказів. Такі, клопотання обвинуваченого базуються виключно на надуманих, необґрунтованих формальних підставах, які жодним чином не відносяться до предмету розгляду, зазначеного кримінального провадження, що у свою чергу затягує розгляд провадження, порушуючи вимоги кримінального процесуального законодавства щодо розумних строків розгляду судом зазначеного провадження.

На заперечення прокурора про необґрунтованість клопотань обвинуваченого та стосовно порушень обвинуваченим порядку у судовому засіданні судом жодним чином не взято до уваги. Натомість розгляд таких клопотань переходить у полеміку між судом і обвинуваченим, яка відбувається упродовж тривалого часу і, як наслідок, унеможливлює подання прокурором доказів на підтвердження обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_4 та порушує вимоги ст. ст. 2, 22, 23, 28 КПК України.

У подальшому, 15.07.2021 під час проведення судового засідання обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання щодо недопущення прокурора ОСОБА_3 до участі у судовому засіданні у зв`язку із невідповідністю номеру кримінального провадження зазначеного у постанові до номеру основного провадження.

Врахувавши доводи обвинуваченого судом з формальних підстав оголошено, що зазначена постанова про зміну групи прокурорів з помилковим зазначеннями номеру провадження є неприйнятною та відсторонено прокурора ОСОБА_3 від участі у судовому засіданні.

Принагідно повідомляю, що кримінальне провадження № 0000385 у ході проведення досудового розслідування об`єднано із провадженням № 000244. Тому, помилки у постанові не допущено.

Більше того, зазначення у постанові номеру об`єднаного провадження не є істотним порушенням вимог КПК та не зобов`язувало суд відсторонювати прокурора ОСОБА_3 від участі у судовому засіданні

Таким чином, прокурор приходить до висновку, що у ході проведення судового розгляду суддею ОСОБА_7 допущено ряд процесуальних порушень вимог КПК України, які на даний час не усунуто. Тому, подальший розгляд кримінального провадження у такому складі суду є неможливий, оскільки дії судді ОСОБА_8 викликають сумнів у його неупередженості».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказану заяву підтримав в повному обсязі посилаючись на вказані у ній мотиви.

Обвинувачуваний ОСОБА_4 пояснив, що заява про відвід судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_5 є абсолютно надуманою, безпідставною та невмотивованою, крім просив суд звернути увагу на те, що прокурор ОСОБА_3 не долучив жодних доказів до заяви котрі б підтверджували наведені у ній мотиви, що вкотре свідчить про її безпідставність.

Інші учасники судового провадження, будучи повідомленими належним чином до суду не з`явились, заяв чи клопотань про відкладення з поважних причин не подали, тому суд з метою забезпечення розумності строків розгляду та безперервності процесу, приходить до переконання про доцільність розгляду без їхньої участі.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 75 КПК України суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

В контексті ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI з`їзду суддів України від 22.02.2013 року неупередженість розгляду справ є основним обов`язком судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у рішеннях «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України» вимога безсторонності характеризується критерієм з`ясування, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку якщо для нього є неможливим винесенням об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.

Отже на думку суду обставини наведені у письмові заяві прокурора, про те, що суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_5 допущено ряд процесуальних порушень під час розгляду справи не знаходять свого об`єктивного підтвердження, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами. Крім цього суддею ОСОБА_5 не було заявлено самовідводу, що свідчить про те, що у судді відсутнє внутрішнє відчуття упередженості при розгляді вказаної справи, що у сукупності свідчить про відсутність як суб`єктивного так і об`єктивного критерію упередженості.

На підставі ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим

Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що із письмової заяви прокурора ОСОБА_3 та його пояснень наданих у суді не вбачається обґрунтування обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_5 тому заява про його відвід не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 35, 75, 76, 80, 81 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, Законом України ««Про судоустрій і статус суддів», Кодексом суддівської етики, затвердженим рішенням XI з`їзду суддів України від 22.02.2013 року, суд, -

постановив:
В задоволенні заяви прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000244, ЄУН 607/26727/18, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1