Справа № 734/1503/20
1-кс/729/22/22 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця заяву обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №420 182 711 800 001 11 від 13.04.2018 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
07 лютого 2022 року в порядку автоматичного розподілу справ між суддями надійшла заява обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №420 182 1 від 13.04.2018 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Заява мотивована тим, що відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості. Так, 21.12.2021 р. на 10.00 год. головуючим суддею ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання, в яке було викликано учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувалося за участю прокурора ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисників: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Після виконання вимог, передбачених ст.ст.342-345 КПК України, враховуючи, що судом не було встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, головуюча суддя ОСОБА_8 поставила на обговорення учасникам судового провадження питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. У зв`язку з цим прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, судове провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні, одноособово суддею та просив доручити органу з питань пробації складання досудових доповідей, а також виклику свідка ОСОБА_10 . Обвинувачені та їх захисники не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, складення досудової доповіді та виклику свідка ОСОБА_10 . Головуюча суддя, заслухавши лише думку учасників процесу щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, не з`ясувавши, не розглянувши всіх інших питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, передбачених ч.2 ст.315 КПК України, зокрема п.4 ч.2 зазначеної статті, якою передбачено розгляд клопотань учасників судового провадження про здійснення виклику певних осіб для допиту, керуючи ходом судового засідання, не забезпечила додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав, не надавши можливості захисту заявити клопотання про виклик свідків захисту, закрила судове засідання і вийшла до нарадчої кімнати для винесення ухвали щодо призначення судового розгляду.

Захисники звертали увагу головуючої судді на недопущення порушення прав обвинувачених на захист, але ці прохання були проігноровані та залишені поза увагою суду.

Таким чином, під час проведення підготовчого судового засідання, головуюча суддя ОСОБА_8 , діючи незаконно, упереджено, грубо порушила порядок вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, визначених п.4 ч.2 ст.315 КПК України, тобто головуюча суддя не забезпечила додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, не з`ясувала ні в обвинуваченого ОСОБА_3 , ні в обвинуваченого ОСОБА_4 , ні у їх захисників, чи є у них клопотання про виклик свідків до суду для допиту, тим самим порушила права обвинувачених, визначених ст.42 КПК України, зокрема п.12 ч.3, п.п.1-2 зазначеної статті, відповідно до яких обвинувачені мають право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення, збирати і подавати суду докази.

Порушуючи вимоги, передбачені п.4 ч.2 ст.315 КПК України, головуюча суддя ОСОБА_8 фактично позбавила сторону захисту, у спосіб, передбачений законом, подати до суду клопотання про виклик свідків захисту, тим самим порушила право обвинувачених на захист.

Внаслідок позбавлення головуючою суддею захисників обвинувачених права на подання до суду клопотання про виклик свідків захисту, вони вимушені були подати зазначене письмове клопотання до канцелярії суду.

Після оголошення рішення суду про призначення кримінального провадження до судового розгляду, вони, як захисники, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, встановили, що на момент ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та на момент проведення підготовчого судового засідання (21.12.2021 р.), суддею ОСОБА_8 , яка була визначена головуючою суддею у кримінальному провадженні, не була винесена ухвала про призначення підготовчого судового засідання, а лише на витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (т.6 а.с.36) , було зроблено запис: призначити підготовче с/з на 21 грудня 2021 р. на 10.00 год. підпис - суддя ОСОБА_8 .

Отже головуючою суддею, при проведенні підготовчого судового засідання, були порушені загальні засади кримінального провадження, визначені Главою 2 КПК України.

Обставини, щодо порушення головуючою суддею ОСОБА_8 порядку вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, визначених ст.315 КПК України та загальних засад кримінального провадження під час проведення підготовчого засідання, а також не винесення ухвали про призначення підготовчого судового засідання на момент його проведення, викликають у обвинувачених та їх захисників сумнів у неупередженості головуючої судді ОСОБА_8 .

За наведених вище обставин, приймаючи до уваги практику розгляду справ Європейського суду з прав людини з означених питань, з метою виключення будь-яких сумнівів у безсторонності суду та дотримання права на справедливий суд в контексті пункту 1 статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вони заявляють відвід головуючій судді Бобровицького райсуду Чернігівської області ОСОБА_8 у даній справі.

Обвинувачені та захисники у судовому засіданні просять задовільнити подану ними заяву.

Прокурор у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду відводу судді.

Суддя ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином.

Дослідивши заяву про відвід судді, заслухавши обвинувачених та їх захисників, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики ЄСПЛ важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Згідно з п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (Рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» було зазначено, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, про це вказано у рішеннях ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). Крім цього, у кожній справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Тлумачення практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що у даному випадку підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді.

Згідно з норми ст. 75 КПК України унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності у сторони лише сумніву щодо його неупередженості.

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад кримінального судочинства.

Разом із тим, при вирішенні питання про наявність підстав для відводу іншому судді, суд не вправі розглядати та вирішувати питання щодо законності та обґрунтованості дій судді під час розгляду проваджень, законності та обґрунтованості процесуальних рішень, винесених суддею, а також давати оцінку щодо наслідків таких дій. Тобто, вирішення зазначених питань, не належать до компетенції судді під час розгляду заяви про відвід іншому судді, але враховуючи те, що сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно може здаватися, що це нічим не підкріплено, практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід судді, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення та запобігання у подальшому негативного ставлення до суду, а також з метою виключення будь-яких сумнівів сторін щодо неупередженого розгляду справи, суд вбачає підстави для відводу судді ОСОБА_8 , а тому вважає за необхідне задовольнити заяву .

Відповідно до ч. 2 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 75, 80-82 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Заяву обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №420 182 711 800 001 11 від 13.04.2018 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України - задовольнити.

Відвести суддю Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР №420 182 711 800 001 11 від 13.04.2018 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 420 182 711 800 001 11 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України передати до канцелярії Бобровицького районного суду Чернігівської області для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до ч.3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1