Ухвала
Іменем України

20 грудня 2021 року
м. Київ

справа № 501/584/19
провадження № 51-5332 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду

від 10 серпня 2021 року,
встановив:
За вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 12 березня

2021 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання

у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 71 КК, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2018 року і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року вказаний вирок суду першої інстанції залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджений за те, що він 23 лютого 2019 року близько 19 години, перебуваючи біля приміщення будинку культури,

що знаходиться за адресою по вул. Центральній у с. Добра Маньківського району Черкаської області, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_6 , який виник

на ґрунті неприязних відносин, стоячи навпроти нього та взявши в дві руки штикову лопату невеликого розміру зовні схожу на саперну, місце знаходження якої досудовим розслідуванням не встановлено, умисно з метою завдання тілесних ушкоджень, наніс один удар даною лопатою по обличчю в область нижньої щелепи останнього, тим самим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці підборіддя (в ділянці центральних різців), які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/288 від 15 березня 2019 року відносяться до категорій тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування вироку та ухвали щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні питання про наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції постановив обвинувальний вирок на припущеннях, недосліджених під час судового розгляду фактах, які жодним чином не доводять вину ОСОБА_5 .
Зокрема зазначає, що суди залишили поза увагою доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_5 на час інкримінованого йому діяння штикової лопати,

яку сторона обвинувачення вважає знаряддям злочину. Судами неправильно встановлено механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. У висновку експерта № 02-01/288 від 15 березня 2019 року зазначено виключно ступінь тяжкості та давність спричинених потерпілому ушкоджень, а тому вважає, що його не можна брати як доказ, який підтверджує вину ОСОБА_5 . Судом першої інстанції критично оцінено покази свідка ОСОБА_7 , проте мотивація такого висновку у вироку та в ухвалі відсутні. Разом із цим суд взяв до уваги покази ОСОБА_8 , який не був очевидцем події.
Вказує, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проявив упередженість при аналізі доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 , належно

не обґрунтував своє рішення та безпідставно надав перевагу лише твердженням сторони обвинувачення. Ухвала не відповідає ст. 419 КПК.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такої думки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини,

що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції виходить з обставин справи, які встановлені судовими інстанціями.
Як убачається з наданих копій судових рішень, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, ґрунтуються

на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доказів з точки зору

їх належності, допустимості, достовірності й достатності та є правильними.
Згідно з вироком суду зазначені обставини підтверджуються: показаннями потерпілого ОСОБА_6 ; показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; даними, які містяться у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23 лютого

2019 року; даними, які містяться в постанові від 28 лютого 2019 року про визнання ОСОБА_6 потерпілим; даними, які містяться у постанові про визнання предмету речовим доказом у кримінальному провадженні; даними, які містяться

у протоколі огляду предмету від 06 квітня 2019 року, згідно з яким було оглянуто оптичний CD-R диск, на якому наявний аудіо файл із записом телефонної розмови ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , з чого вбачається, що ОСОБА_5 телефонував матері потерпілого ОСОБА_14 - ОСОБА_12 та визнавав факт того, що саме

він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 та хотів домовитися про

непритягнення його до кримінальної відповідальності, на що ОСОБА_12

не погодилась; оглядом двох фотознімків із зображенням журналу виклику мобільного телефону, де наявний вхідний виклик з мобільного телефону

за номером НОМЕР_1 , який підписаний як ОСОБА_15 , тривалість дзвінка

02 хвилини 07 секунд; даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2019 року, згідно з яким за участі ОСОБА_6

та ОСОБА_8 були відтворені обставини події, що відбулася 23 лютого 2019 року; висновком експерта № 02-01/288 від 15 березня 2019 року тощо.
Як убачається з судових рішень, суд узяв до уваги покази ОСОБА_8

на підтвердження вини ОСОБА_5 , оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються з показаннями інших свідків й такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють обставини кримінального правопорушення та підтверджені доказами, дослідженими й оціненими судом. Зокрема, свідок ОСОБА_8 показав, що вони зайшли з ОСОБА_6 до будинку культури, щоб пограти в теніс. В цей час зайшов ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , і у ОСОБА_5 , була лопата в чохлі, а потім запропонували ОСОБА_6 вийти надвір поговорити. ОСОБА_16 погодився

і вони вийшли на вулицю. Через хвилину він вдягнувся і теж вийшов на вулицю,

і побачив, як вони стояли на кутку клубу, розмовляли. Це було метрів 15 від нього. Він побачив маленьку лопатку (саперську), якою ОСОБА_5 один раз ударив ОСОБА_6 у нижню частину щелепи.
Разом із цим, суд першої інстанції критично оцінив показання свідка

ОСОБА_7 , який зазначив, що в день події у них був конфлікт з ОСОБА_6

у магазині с. Красноставка. Ввечері вони ще раз зустрілись, щоб поговорити. ОСОБА_5 говорив з ОСОБА_6 , який штовхнув ОСОБА_5 , а останній

у відповідь теж штовхнув ОСОБА_17 . Під час події в руках у нього та ОСОБА_5 нічого не було, і вважав, що дані показання не підтверджують невинуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 122 КК.
Отже місцевий суд обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_7 , оцінивши їх критично, оскільки такі покази не узгоджуються з іншими доказами

по справі.
Що стосується доводів касаційної скарги захисника щодо того, що суд безпідставно послався на висновок експерта № 02-01/288 від 15 березня 2019 року як на доказ вини ОСОБА_5 , то вони також не заслуговують на увагу, оскільки цим висновком встановлено механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їх тяжкість та давність спричинення.
Апеляційний суд, як убачається зі змісту ухвали від 10 серпня 2021 року, ретельно перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та оцінки доказів, які аналогічні доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_4 ,

дав на них мотивовану відповідь та не знайшов підстав для скасування чи зміни вироку, повною мірою врахувавши всі обставини.
Зокрема, апеляційний суд зазначив, що незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його винуватість у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я у потерпілого ОСОБА_6 , підтверджується наявними

у матеріалах кримінального провадження доказами, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції; дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та знаряддя спричинення на даний час не встановлено,

а стороною обвинувачення саперна лопата не вилучалася, місце її знаходження

не встановлено, відсутні також свідки, які би бачили її в нього в руках, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними та такими, що спростовуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, дослідженими

у судовому засіданні, достовірність яких сумнівів не викликала.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Призначене засудженому ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК відповідає вимогам статей 50, 65 цього Кодексу. Його не можна вважати явно несправедливим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були

би безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення,

у касаційній скарзі не наведено.
Оскільки з наведених у касаційній скарзі захисника мотивів убачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2021 року

та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3