Справа № 950/1199/21
Провадження № 1-кп/950/181/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедин кримінальне провадження № 0000116, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
Лебединським районним судом Сумської області розглядається вищевказане кримінальне провадження. Ухвалою суду від 27.08.2021 обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22.10.2021 включно. Станом на 20.10.2021 розгляд даного кримінального провадження не закінчено.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, мотивоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений щодо поданого клопотання не заперечував. Захисник при вирішенні клопотання також не заперечував з урахуванням думки обвинуваченого та враховуючи те, що його підзахисний свою вину у вчиненні даного злочину визнає.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою суду від 27.08.2021 ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.10.2021 включно. На даний час триває розгляд справи, досліджуються докази, відповідно до встановленого порядку, також не допитано обвинуваченого.

В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор зазначив, що на даний час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі ОСОБА_3 може: - переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а також постійного місця проживання не має; - незаконно вплинути на свідків з метою зміни їх показань, свідчення яких матимуть доказове значення; - вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності.

Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не можуть цього зробити.

Відповідно до ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд враховує вагомість доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, наявність судимостей у обвинуваченого та інші обставини, що не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

При цьому ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав, про що також повідомив у судовому засіданні.

Тяжкість обвинувачень і суворість покарання є важливими для оцінки ризику переховування обвинуваченого, повторного вчинення злочину, але вони не можуть самі собою слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Як зазначено в рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

У своєму рішенні від 20.05.2010 Європейський суд з прав людини зазначив «Суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує» (справа «Москаленко проти України»).

Таким чином, суд вважає частково доведеними ризики, зазначені прокурором у поданому клопотанні, а саме передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким може виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме молодий вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність утриманців, відсутність постійного місця проживання, нерухомого майна, офіційних заробітків.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою та продовження строку тримання під вартою, оскільки цього вимагають інтереси суспільства, що зводяться до належного, детального та об`єктивного судового розгляду з метою встановлення наявності або відсутності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і такий суспільний інтерес не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на положення п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави, а також не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне продовжити застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.12.2021 року включно.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331, 350 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» на строк до 17.12.2021 року включно.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, направити Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1