н/п 1-кс/766/9076/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и л а :

28 вересня 2021 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування підозрюваному підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 24.11.2021 року.

Обґрунтування клопотання:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , близько о 10:00 годин 26.09.2021, перебуваючи біля дачної ділянки АДРЕСА_1 , із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для спричинення тілесних ушкоджень та знищення майна, перекинув бойовий припас, а саме предмет схожий на гранату невстановленого досудовим розслідуванням виду, на територію дачної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого відбувся вибух, який пошкодив майно належне потерпілому, а також було створено реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян та порушення громадського спокою.

27.09.2021 на підставі п.3 ч.1 ст. 276, ч.1 ст. 278 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000699 від 26.09.2021, старшим слідчим СВ Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України -хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням іншого предмета (вибухового предмета), заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсон, українець, громадянин України, який має середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, який дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_3 , раніше не судимому

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

1.Електронним рапортом прийняття повідомлення від 26.09.2021 ;

2.Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.09.2021;

3.Протоколом огляду місця події від 26.09.2021;

4.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.09.2021;

5.Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.09.2021;

6.Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.09.2021;

7.Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.09.2021;

8.Протоколом обшуку від 26.09.2021 р. за адресою : АДРЕСА_4 ;

9.Протоколом обшуку від 26.09.2021 р. за адресою : АДРЕСА_3 ;

10.Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 27.09.2021;

11.Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 27.09.2021;

12.Протоколом затримання ОСОБА_4 від 27.09.2021;

13.Повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 27.09.2021.

14.Іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Таким чином, у кримінальному провадженні в достатній мірі зібрано доказів, якими підтверджується вина підозрюваного ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінального правопорушення.

Метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам :

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Перебуваючи на волі без застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, можливий тривалий строк ув`язнення, зможе ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Приймаючи до уваги те, що він міцних соціальних зав`язків не має, офіційно ніде не працевлаштований, у зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2.Вчинити інше кримінальне правопорушення. Оскільки, останній офіційно ніде не працевлаштований, веде анти суспільний спосіб життя. Беручи до уваги спосіб життя, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення.

3.Незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомо місце проживання всіх учасників, під час вчинення злочину ним висловлювались погрози, які потерпілий сприймав за реальні, та він може шляхом погроз вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни їх показів;

4.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом , оскільки в разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він може затягувати проведення досудового розслідування тощо.

Також встановлено, що інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 з наступних причин:

1.особисте зобов`язання - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Враховуючи тяжкість злочину та вказані обставини, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою;

2.особиста порука - на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 .

3.застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Окрім цього, застосування застави у даному кримінальному провадження є недоцільним, оскільки підозрюваним вчинено злочин, із застосуванням насильства, яке могло призвести до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей.

4.домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що відноситься відповідно до ст. 12 КК України, до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, враховуючи наявність ризиків, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може ухилятися від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор підтримав клопотання, просив суд його задовольнити.

Захисник з підозрюваним заперечували проти клопотання. Захисник в обґрунтування своїх заперечень послався на те, що підозра у вчиненні саме злочину, передбаченого ч.4 ст.296КК України, не обґрунтована, оскільки відсутня обов`язкова складова об`єктивної сторони такого злочину - не було порушено громадянського порядку. Немає очевидців злочину, ніхто із свідків не вказав, що дії, зазначені у підозрі, вчинив саме ОСОБА_13 . Ризики відсутні. Підозра за ст.263КК України не пред`явлена. Підозрюваний має постійне житло, сім`ю, дохід, Вважає, що достатнім є застосуванням домашнього арешту.

Підозрюваний пояснив, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину. Він перебував в АТО і знає ціну життя, а тому б ніколи не зважився на вчинок, який може призвести до загибелі людей. Він не має намірів переховуватися. В час, коли до його житла приходили працівники поліції, його не було вдома, оскільки перебував в квартирі брата дружини, за яким вони з дружиною здійснюють догляд. Як тільки дізнався при прихід працівників поліції, зразу ж самостійно з`явився до поліції, де його і було затримано. Є інвалідом війни третьої групи, отримує пенсію 5тисяч гривень.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до висновку, що до підозрюваної необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з урахуванням наступного.

26.09.2021 року (об 21 год.20 хв. фактичне затримання) ОСОБА_14 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

27 вересня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4ст.296 КК України.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26.09.2021 року; протоколом допиту потерпілого від 27.09.2021 року; протоколами допитів свідків від 26.09.2021 року; протоколом обшуку від 26.09.2021 року.

Захисник вказує на необґрунтованість підозри за ч.4 ст.296КК України, оскільки кваліфікація кримінального правопорушення «завищена». Проте слідчий суддя не надає оцінку правильності кваліфікації, а виходить з того, що подія кримінального правопорушення була, і є всі підстави для досудового розслідування, а підозрюваному має бути застосовано такий запобіжний захід, який би забезпечив безперешкодне досудове розслідування.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.184КПК України, якою визначено вимоги щодо змісту клопотання про застосування запобіжних заходів, клопотання повинно містити короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа, а відповідно до п.п.4, 5 ч.1 ст.184КПК України клопотання повинно містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Натомість, виклад ризиків у клопотанні та обгрунтування на їх існування є непереконливими, і суперечать фактичним обставинам та документам, досліджених судом під час розгляду клопотання.

Зокрема, у клопотанні зазначені такі ризики:

-Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

-Вчинити інше кримінальне правопорушення.

-Незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні,

-Перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Тобто слідчий перерахував всі ризики, які визначені ч.1 ст.177КПК України, при цьому не обґрунтувавши кожного ризику окремо, як того вимагається ст.184КПК України та рішеннями ЄСПЛ. Зокрема, у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Щодо ризику переховування, то в клопотанні він обґрунтований тяжкістю покарання та відсутністю міцних соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування.

Тяжкість покарання є тільки однією з 12 обставин, визначених ст.178КПК України, яка має враховуватися при обранні запобіжного заходу.

У праві «В. проти Швейцарії», у якій Європейський суд не знайшов порушення Конвенції, оскільки «у своїх ретельно вмотивованих рішеннях суди Берна врахували конкретні особливості становища заявника: після перенесення свого постійного місця проживання зі Швейцарії в Монте-Карло він часто відвідував Німеччину, Велику Британію, США, Антильські острови (де він, можливо, був власником банку) і встановив численні тісні зв`язки у закордонних країнах. Більше того, він кілька разів заявляв, що прагнув би переїхати на проживання в США. Була низка свідчень того, що він і далі мав у своєму розпорядженні значні кошти за кордоном і кілька різних паспортів. Як людина нетовариська, якій контакти не були потрібні, він міг би легко переховуватися за межами Швейцарії» (п. 33 рішення).

Ще одним прикладом, як було враховано особу заявника і його поведінку, є рішення у справі «Пунцельт проти Чехії», в якому Суд зазначив: «76. Стосовно небезпеки того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, то чеські суди, зокрема, відзначали, що заявник вже ухилявся від кримінального процесу в Німеччині, що він мав численні ділові зв`язки за кордоном і що йому загрожувало відносно суворе покарання. На думку Суду, таке мотивування є достатнім і «таким, що має стосунок до справи» та переважає доводи, запропоновані заявником».

Сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, адже саме за їх сукупного аналізі можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

У справі «Сулаоя проти Естонії» (Sulaoja v. Estonia, § 64)Європейський суд дійшов висновку, що ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання. Такого ж висновку Суд дійшов у справ і«Олександр Макаров проти Росії», у якій однією з підстав для обрання щодо заявника запобіжного заходу стало те, що він мав кілька місць проживання, а тому міг втекти (п. 128 рішення). Проте Суд із цим не погодився.

Переховування за своїм змістом передбачає організацію заходів, спрямованих на створення спеціальних умов, щоб бути недосяжним органам досудового слідства. Це передбачає наявність, перш за все, матеріальних ресурсів ( нерухомість за кордоном, вклади в банках та ін.) та фізичних можливостей, а доказів таких суду не було надано.

Підозрюваний є інвалідом третьої групи, отримує пенсію у 5 тисяч гривень. Інших доказів наявності матеріальних ресурсів у підозрюваного суду не було надано. Сумнівно, щоб на пенсію у 5 тисяч гривень при наявності інвалідності можна організувати переховування.

Крім того, підозрюваний самостійно з`явився до органу поліції, чого прокурором у судовому засіданні спростовано не було.

Ризик втечі існує завжди, його не можна виключати, але в даному випадку з урахуванням всіх вищезазначених обставин слідчий суддя вважає вірогідність такого ризикує мінімальною.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтований тим, що «підозрюваний ніде не працевлаштований, веде анти суспільний спосіб життя»

Підозрюваний має третю групу інвалідності (згідно пенсійного посвідчення є інвалідом війни третьої групи), отримує пенсію, а відповідно до станом здоров`я він може і не працювати. Незрозуміло в чому полягає «анти суспільний спосіб життя» підозрюваного. Підозрюваний має постійне місце проживання, сім`ю, є учасникм бойових дій, має державні нагороди. Сусіди за місцем його проживання надали підозрюваному позитивну характеристику.

За вказаних обставин слідчий суддя вважає зазначений ризик недоведеним.

Щодо незаконного впливу на потерпілого та свідків, то в клопотанні не зазначено жодного конкретного свідка на якого може бути вплив, в чому такий вплив може полягати, і які це буде мати наслідки для кримінального провадження. Згідно протоколів допиту ані потерпілий, ані свідки не є очевидцями події, ніхто з них не вказує на вчинення кримінального правопорушення безпосередньо ОСОБА_13 , ніхто з них не бачив, що хтось кидав гранату чи інший вибуховий пристрій.

Ризик перешкоджанню кримінальному провадженню «іншим шляхом» обґрунтований тим, що підозрюваний «може затягувати проведення досудового розслідування тощо». По перше, ч.1 ст.177КПК України не передбачає такого ризику, як «перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом», а визначено такий ризик як «перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином». Існування такого ризику має бути конкретизовано у даному кримінальному провадженні, а не обмежуватися загальною фразою « може затягувати проведення досудового розслідування тощо».

Неможливість застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як домашній арешт слідчий обґрунтовує тим, що « ОСОБА_4 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків».

Відповідно до ч.1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання ризикам, а не для забезпечення « постійного візуального контролю» за підозрюваним.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1(наявність обґрунтованої підозри) та п. 2 (існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177КПК України) частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів) частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Прокурор у судовому засіданні не довів таких обставин.

На переконанні слідчого судді, з урахуванням даних про особу підозрюваного, його поведінки у судовому засіданні, який має сім`ю, постійне місце проживання, відсутності відомостей щодо спроб підозрюваного ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, мінімальну вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків, відносно нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, який одночасно зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного - цілодобовий домашній арешт за адресою його постійного місця проживання - АДРЕСА_3 , з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним, що є основною метою запобіжних заходів.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 182, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про застосування підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відхилити.

Застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком до 25 листопада 2021 року (включно).

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання слідчому паспорт громадянина України для виїзду за кордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України.

-носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошено о 15 годині 40 хвилин 01 жовтня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1