ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/1606/21 (1-кс/629/446/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1768/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000262 від 04.03.2021 року, за ознаками злочину, передбаченогоч.1 ст. 307 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 серпня 2021 року Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк до 24 жовтня 2021 року та визначено заставу в сумі 118 950,00 грн., яка піддягає внесенню на відповідний розрахунковий рахунок. В разі внесення застави у сумі 118 950 гривень зобов`язати підозрювану прибувати за кожною вимогою до Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, а також покласти на неї обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора; 2) повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця постійного проживання та/або місця роботи.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного мешкання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що вважає, що такий запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваної ОСОБА_7 можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначає, що підозрювана не має на меті уникати кримінальної відповідальності, бажає скорішого встановлення істини по справі. Немає підстав вважати, що вона продовжуватиме злочинну діяльність. Також підозрювана стверджує, що не намагатиметься переховуватись, не буде покидати своє місце проживання в м. Лозова Харківської області, сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи. На даний час ОСОБА_7 активно співпрацює зі слідством. Має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Враховуючи матеріальний стан підозрюваної ОСОБА_7 та наявність на утриманні малолітньої дитини, вважає, що визначений судом розмір застави у розмірі п`ятдесят прожиткових мінімумів є непомірним для підозрюваної.

В судове засідання апеляційного суду прокурор, який відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді,пояснення захисника ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за №0000262 від 04.03.2021 року, за ознакам злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
19.04.2021 ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

11.05.2021 старший слідчий Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилались на тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_7 та наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що вона офіційного не працевлаштована, скоїла тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не має визначеного місця проживання, їй відомі анкетні дані свідків, оскільки підозрювана має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, а тому знаходячись на волі може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інші кримінальні правопорушення.
З урахуванням наявності обґрунтованої підозри викладені обставини, на думку слідчого, дають підстави вважати, що застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання нею процесуальних обов`язків та запобігання наведених ризиків.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Разом з цим, слідчий суддя суду першої інстанції вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваної, яка офіційно не працевлаштована, не заміжня, зі слів має малолітню доньку, 2015 року народження, свідоцтва про народження дитини у неї відсутнє, живе за рахунок матері, свого заробітку не має, заощаджень не має, не має зареєстрованого у законом порядку місця проживання, проживала без реєстрації АДРЕСА_1 ., не з`являлася до слідчого на виклики, оскільки злякалася покарання та виїхала до м. Слов`янськ, перебувала у розшуку, та враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що стосовно підозрюваної необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання нею процесуальних обов`язків та попередить вчинення протиправних дій.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України, слідчий суддя вважав необхідним визначити розмір застави, яка дорівнює п`ятдесяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 118 950 грн.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй дій, передбачених ч.1 ст.307 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262, заявою про вчинення злочину, постановою про контроль за вчинення злочину, протоколі огляду грошових коштів, огляді покупця, добровільної видачі товару, протоколі за результатами НСРД аудіо-відео контролю особи, протоколі НСРД, висновку експерта № СЕ-19/121-21/6533НЗПРАП, протоколі допиту свідків, постанові про визнання речовими доказами, протоколом обшуку.
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 , до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не законно впливати на свідків, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваної.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а саме, незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваної вбачається, що вона офіційно не працевлаштована, не заміжня, зі слів має малолітню доньку, 2015 року народження, свідоцтва про народження дитини у неї відсутнє, живе за рахунок матері, свого заробітку не має, заощаджень не має, не має зареєстрованого у законом порядку місця проживання, проживала без реєстрації АДРЕСА_1 ., не з`являлася до слідчого на виклики та виїхала до м. Слов`янськ, перебувала у розшуку.
Також колегія суддів враховує, що підозрювана раніше не судимий, однак підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваній злочину, який було вчинено ОСОБА_7 , згідно підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що вона може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не законно впливати на свідків, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваній ОСОБА_7 , а саме того, що вона підозрюється у незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи апеляційної скарги про визначення слідчим суддею занадто великого розміру застави не свідчать про прийняття необґрунтованого рішення. На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваної розмір застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є таким, що співвідноситься з відомостями про особу підозрюваної, обставинами кримінального провадження, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч.4, ч.5 ст.182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Такий розмір застави, який визначений слідчим суддею, на думку колегії суддів, узгоджується з практикою ЄСПЛ, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в цьому кримінальному провадженні, внаслідок чого не порушує права підозрюваної, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 , як зазначено в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваної, її вік та сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 серпня 2021 року - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді