До Врадіївського районного суду
Миколаївської області
Судді Врадіївського районного суду
Миколаївської області
Про самовідвід у кримінальній справі № 474/882/21
(провадження № 1кс/474/402/21)
Автоматизованою системою документообігу мені розподілене для розгляду кримінальне провадження № 1кс/474/402/21 за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , в якій просить зобов`язати його внести до ЄРДР відомості за її заявою від 21.10.2021 року (незаконне здійснення збору врожаю працівниками ВВ ВКП «Каро»).
У своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами. Так, рішенням у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 встанволено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.
Згідно рекомендацій у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 р. (далі-Висновок №1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.
Так, у п.12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.
Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Крім того, при постановленні даної ухвали, враховано й те, що відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, що затверджений ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Feyv.Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п. 42).
У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).
Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28 жовтня 1998 року, п.45).
Так, ОСОБА_2 під час слухань, за її участі, цивільних та кримінальних справ Врадіївським районним судом, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , штучно створила конфлікту ситуацію, оскільки:
- ОСОБА_2 у цивільній справі №474/475/18 заявила відвід головуючому судді ОСОБА_1 , посилаючись на наявність обставин з яких на її думку суддя має бути відведений від участі у даній справі, а саме:
1) наявність у діях головуючого судді корупційної складової, оскільки: він не спростував та не надав належної відповіді на звинувачення щодо зайняття ним підприємницькою діяльністю, викладені у статті написаній ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка була розміщена на інтернет ресурсі «Миколаївська правда», та зроблений на підставі цієї статті відповідачем ОСОБА_2 , як керівником осередку «Журналісти проти корупції», висновку, що голова Врадіївського районного суду бере на себе відповідальність у створенні нового законодавства про самоврядування, бо при прийняття рішення у справі № 474/177/16-ц встановлено новий регламент районної ради щодо прийняття рішення комісіями ради які стали правомірними при голосуванні половини депутатської комісії, та прийняття ним рішення по копії документу.
2) в ухвалі про відвід судді по справі №474/1024/14ц стороною якої був ОСОБА_5 суддя ОСОБА_1 погодився з тим, що впливає на інших працівників суду при прийнятті ними судових рішень та в ухвалі про відвід у справі №474/1233/14ц у якій знову ж стороною був ОСОБА_5 погодився з твердженням заявника про те, що він є учасником Миколаївської мафії і не спростував заяви про це;
3) у судових засіданнях під час слухання справи №474/990/17 за позовом ОСОБА_2 про захист четсі та гідності не заперечував проти звинувачень свідків на стороні позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в якій вони звинувачували суддю ОСОБА_1 у втручанні в роботу інших суддів цього суду, отримання ним подарунку чи неправомірної, неправомірному використанні нерухомості належній іншій особі, зверхньої поведінки судді при винесенні завідомо неправосудних рішень, незаконному засудженні ОСОБА_6 , та поширювали іншу негативну інформацію, а викликав лише наряд поліції, чим на її, ОСОБА_2 , думку демонструє свою силу та зверхність.
4) про політичну упередженість до неї зі сторони судді, та розцінення її як політичного конкурента;
5) посилалася, що рішення у справі ще не прийнято, а керівник ПП ВКП «Каро» ОСОБА_8 заявляє що вона йому програла 330 тис. грн., що на її думку свідчить про можливу домовленість з судом про задоволення позову, з чим вона ніяк не може погодитися;
Та вона ж після засідання у цій же справі, заявляла, що розуміє, що заявленням відводу судді, нажила собі в його особі ще одного ворога;
Ці ж обставини, на які посилалася ОСОБА_2 під час заявлення відводу судді у справі №474/475/18 суд визнав такими, що свідчать про наявність штучно створеного конфлікту ОСОБА_2 , в зв`язку з чим головуючий суддя ОСОБА_1 заявив самовідвід у справі №474/475/18 за позовною заявою приватного підприємства «Виробничо комерційне підприємство «Каро» до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього врожаю 2018 року в сумі 323 852,07 грн., який ухвалою суду від 26.12.2018р. було задоволено з метою усунення будь-яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи, в тому числі щодо можливого суб`єктивного ставлення до відповідача ОСОБА_2 (ухвали про відмову у відводі та задоволення самовідвіду додаються).
Також Ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 17.09.2019р. була задоволена заява про самовідвід судді ОСОБА_1 у справі №1-кс/474/126/19 за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого (копія заяви судді про самовідвід та ухвали за результатами її вирішення додаються);
З огляду на те, що головуючим суддею ОСОБА_1 вже заявлялися заяви про самовідвід у справах в яких стороною була ОСОБА_2 , з наведених підстав, які були задоволені, ці обставини можуть також викликати сумніви у сторонніх спостерігачів, з приводу заявлення самовідводу суддею в одних справах, в яких стороною є ОСОБА_2 , їх задоволення та продовження ним розгляду інших справ за її ж участі.
У справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Редакція газети «Вісник Врадіївщини», Врадіївської філії ГО «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди (474/990/17), об`єктами критики в якій також виступали заявник ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в якій ОСОБА_2 намагалася спростувати статтю опубліковану щодо неї, свідки на стороні позивача - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , після оголошення головуючим ОСОБА_1 про закінчення їх допиту як свідків, незважаючи на попередження головуючого, у присутності інших учасників процесу та вільних слухачів, а також осіб які переглядали онлайн - трансляцію судового засідання на інтернет-порталі «ютуб» у січні 2018 року, почали на підвищених тонах викрикувати, що суддя ОСОБА_1 неупереджений, має до них неприязні відносини, висували звинувачення у порушенні корупційного законодавства, незаконному використанні службового авто, та посилалися на статтю опубліковану ними щодо судді в «Миколаївській правді». Після закриття судового засідання разом з позивачем продовжували викрикувати гасла «ганьдьба, корупціонери». В межах цієї справи мало місце і звернення судді ОСОБА_1 з повідомлення про тиск на суддю до Вищої ради правосуддя, генеральної прокуратури України.
Штучно створений ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 конфлікт вже викликає сумніви в сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні справ, в яких стороною є ОСОБА_2 , та продовжує бути предметом публічного обговорення та статтей в ДЗМІ, іншими громадськими осередками, про що свідчить також стаття опублікована філією «Врадіївка» громадської організації «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» на шпальтах районної газети «Вісник Врадіївщини» №3 від 09.01.2019р. «Що ховається за ширмою активізму чи як активісти цькують правоохоронні та судові органи», в якій останні критикують дії ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та розцінюють їх, як тиск на судові, правоохоронні органи з метою схилити їх до прийняття рішень на свою користь (копія публікації в газеті додається)
Крім того ОСОБА_2 , відповідно до витягу з журналу обліку особистого прийому громадян головою Врадіївського районного суду, під час особистого прийому громадян головою суду ОСОБА_1 , зверталася з питання неправомірної поведінки підприємством «Каро» та його очільником, в т.ч. щодо самозахвату земель, та спонукала суддю на зайняття позиції проти цього підприємства (витяг з журналу особистого прийому громадян додається).
До того ж, станом на день заявлення заяви про самовідвід, від ОСОБА_2 не надходили повідомлення про відсутність з її сторони конфліктної ситуації щодо судді, у спосіб в який вони були поширені (під час онлайн трансляції судового засідання).
Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 р., серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27.09.2001 р.). А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням процесу.

За такого, вважаю, що публічні образи та поширення недостовірної інформації скаржником ОСОБА_2 в інтернет ресурсі щодо судді, її посилання у справі №474/475/18 на зроблені нею висновки, щодо впливу суддею ОСОБА_1 , на інших суддів районного суду, щодо можливих домовлений судді з ПП ВКП «Каро» по справі, щодо упередженого ставленні судді до неї, та інше, на підставі чого суд прийшов до висновку про штучне створення нею конфліктної ситуації з суддею ОСОБА_1 , що стало підставами для заявлення самовідводу у цивільних справах, та його задоволення ухвалою суду, а також з огляду на публікації зроблені сторонніми спостерігачами (громадськими об`єднаннями) в ДЗМІ, предметом яких виступає штучно створена конфліктна ситуація ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 , що сторонні спостерігачі розцінюють як вплив на суд, з метою прийняття рішення на користь останньої, є наявними обставинами, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді, як у скаржника так і у стороннього спостерігача, при розгляді та вирішенні кримінального провадження №1-кс/474/402/21
На підтвердження обставин викладених у заяві про самовідвід надаю докази, що їх підтверджують, а саме: статтю «Влаштував свинство і беззаконня врадіївські активісти про голову місцевого суду» розміщену на інтернет сайті «Миколаївська правда», автором якої є ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про що останні стверджували як в ході розгляду справи №474/990/17 за позовом ОСОБА_2 , так і про що останні стверджували і у самій статті; ДВД- диск з відеозаписом онлайн трансляції судового засідання на каналі «ю-туб» у цивільній справі №474/990/17 від 25.01.2018р. в якій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 після закінчення їх допиту як свідків, публічно висловлювалися негативно в адресу судді та звинувачували його в корупційних схемах, отриманні неправомірної вигоди, тощо; звернення судді ОСОБА_1 з приводу такої поведінки свідків сторони позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя, генерального прокурора України (копія звернення зроблена з сайту ВРП), статтю в газеті «Вісник Врадіївщини» №3 від 09.01.2019р., в якій штучно створена конфліктна ситуація ОСОБА_2 з суддею ОСОБА_1 , стала приводом публічного обговорення, та в якій ГО «Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій» публічно критикують таку діяльність ОСОБА_2 та розцінюють її як тиск на судові органи з метою схилити суд до прийняття рішень на його користь; ухвала про відвід заявлений ОСОБА_2 у справі №474/475/18, в якій вона звинувачувала суддю у домовленостях з ПП ВКП «Каро» та впливі на інших суддів, на підставі аналізу зробленого нею, як журналістом осередку «Журналісти проти корупції», та ухвала судді ОСОБА_1 про задоволення самовідводу у цій справі, заяву про самовідвід у справі №474/746/19 за скаргою ОСОБА_2 та ухвала Доманівського районного суду про виправлення описки в ухвалі про задоволення самовідводу, заяву про самовідвід у справі №474/69/19 та ухвала Первомайського міськрайонного суду про її задоволення, а також витяг з журналу обліку особистого прийому громадян, та витяг з інтернет-ресурсу, що Бунієвська являється керівником та журналістом осередку «СТОПКОРУПЦІЯ».

Пунктом 4 ч.1 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя не може брати участі в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 80 цього ж кодексу, за наявності підстав, зазначених у ст. ст.75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відповідно до ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленомучастиною третьою статті 35 цього Кодексу. При цьому згідно з ч.2 ст. 81 КПК України усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює.

У відповідності до ст.ст. 5 та 6 Кодексу суддівської етики (далі - Кодекс), незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду.

Враховуючи те, що довіра до суду є однією із ознак, які впливають як на якість судочинства так і на утвердження поваги громадян до закону і судової влади, з метою усунення будь-яких сумнівів в учасників судового розгляду та сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи, в тому числі щодо можливого суб`єктивного ставлення до скаржника ОСОБА_2 , оскільки остання штучно створює конфлікту ситуацію, вважаю доцільним заявити заяву про самовідвід.
Слідчий суддя ОСОБА_1