Справа № 135/694/21
Провадження № 1-кс/135/129/21
У Х В А Л А
іменем України

11.10.2021 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відеоконференції в м. Ладижин Вінницької області ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

01.10.2021 захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді ОСОБА_4 , яка мотивована тим, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, де підозрюваним інкримінувались спільні, узгоджені дії, матеріали відносно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України були виділені в окреме провадження. 08.07.2021 суддею ОСОБА_4 ухвалено вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості укладену між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_10 . Згідно з вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою передачі у місця позбавлення волі особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. При цьому суддя, визнавши в даному вироку встановленими обставини, що покладені в основу обвинувачення ОСОБА_5 , який не був учасником справи, порушив принцип презумпції його невинуватості. Вважає, що указаний вирок суду був отриманий шляхом маніпулювання, порушення норм процесу та введення суду в оману саме з метою його використання для засудження ОСОБА_5 , оскільки викладені у ньому фактичні обставини справи мають преюдиційне значення, що активно має використовувати сторона обвинувачення при доведеності його вини. Тобто, у судді Корнієнка уже сформувалась власна правова позиція щодо кваліфікації діяння ОСОБА_5 , що безумовно матиме вплив на неупередженість та безсторонність кримінального процесу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , підтримала заяву про відвід з підстав, які зазначені у письмовій заяві про відвід.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 не були доставлені конвоєм в судове засідання, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заяву про відвід підтримали.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 щодо розгляду відводу поклалася на розгляд суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 заяву про відвід судді підтримала.

Прокурор ОСОБА_11 заперечувала проти задоволення заяви про відвід судді, оскільки в заяві не наведено обґрунтувань його упередженості, зазначила, що жодних порушень при виділенні матеріалів стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні та затвердженні угоди про визнання винуватості не було. Оскільки кримінальне провадження ще не розглянуто, оцінка доказам не надана, то висновки про упередженість судді при винесенні кінцевого рішення є передчасними. Заява про відвід судді не містить жодних доводів щодо існування обставин, передбачених ст.ст. 75-76 КПК України, що виключають можливість участі судді у даному кримінальному провадженні.

Суддя Ладижинського міського суду ОСОБА_4 в судовому засіданні присутнім не був, особистих пояснень з приводу заявленого відводу надати не забажав.
Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали, що стосуються заяви про відвід, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Згідно з вимогами частин 2, 3, 5 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.
Як вбачається зі ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним і керується верховенством права.
Згідно з ст. 8 КПК України кримінальне провадження, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема, у п. 66 зазначено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюються особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, про це вказано у рішеннях ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).
Крім цього, у кожній справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».
У частині 1 статті 15 Кодексу суддівської етики України зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судових органів і незмінюваності суддів при розгляді справи між будь-якими сторонами судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, які впливають або можуть створювати враження впливу на спроможність суддів здійснювати судочинство незалежно. Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача.
Крім того, Верховний Суд у рішенні №277/599/15-к зазначає, що безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з: 1) суб`єктивним критерієм - при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі; 2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що у вироку про затвердження угоди не зазначені прізвища обвинувачених по даному кримінальному провадженню (зазначено Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4 та Особа 5). Саме по собі виділення матеріалів в окреме провадження стосовно обвинуваченого та розгляд стосовно нього кримінального провадження на підставі угоди не свідчить про упередженість судді стосовно інших обвинувачених, розгляд кримінальних проваджень стосовно яких здійснюється в загальному провадженні. Окрім того, суд звертає увагу на те, що докази у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 судом не досліджувалися та оцінка їм не надавалася.
Захисником не наведено конкретних обставин, щоб могли свідчити про упередженість судді ОСОБА_4 при розгляді справи, а тому відсутні підстави для його відводу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75 - 76, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя