Провадження № 1-кп/761/2719/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 013 21 від 03.04.2021, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, з незакінченою вищою освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України

у с т а н о в и в:
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України.
У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження триває, однак строк застосованого до обвинуваченого запобіжного закінчується 02.10.2021, суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставив на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, вважаючи, що ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_4 не зменшились, тобто останній може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також здійснити неправомірний вплив на потерпілого та свідків.
Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, вважаючи зазначені прокурором ризики необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.
Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

Частиною 3 статті 331 КПК на суд покладений обов`язок повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу.

За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою має право скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжити його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час вирішення наведеного вище питання на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

При цьому обґрунтованість підозри не піддається процесуальній оцінці через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження доказів має вставити поза розумним сумнівом доведеність вини особи.
Таким чином, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Статтею 9 КПК на суд покладений обов`язок під час розгляду кримінального провадження керуватися рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), оскільки з моменту ратифікації Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини, керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До таких підстав, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Тірон проти Румунії» відноситься наявність ризику, що особа не прибуде до суду, ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя, вчинить інше кримінальне правопорушення або буде причиною суспільного безладу.
Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи.
Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування.
Згідно з практикою ЄСПЛ серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Надаючи оцінку реальності існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 переховуватиметься від суду, суд бере до уваги, що ймовірність такої поведінки обвинуваченого є достатньо високою.

Наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання у м.Києві не переважують вищевикладений ризик до такого ступеню, щоб повністю виключити ризик переховування обвинуваченого від суду.

Отже, на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду, не наведені.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину є обов`язковою обставиною для її оцінки судом при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його покарання після можливого затримання у подальшому, з засудженням, у разі доведення прокурором його винуватості, до покарання у найближчій перспективі доводять, що цей ризик залишається достатньо високим.

Крім того, враховуючи, що на теперішній час свідки та потерпілий не допитані, недосліджений значний обсяг доказів, суд не може залишити поза увагою ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків.

За результатами встановлених судом обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 182, 183 194, 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
Продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 09 листопада 2021 року включно.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1