Номер провадження: 11-сс/813/1490/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року про продовження екстрадиційного арешту до громадянина Республіки Сербія

ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Відень Республіки Австрія, громадянина Республіки Сербія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який розшукується компетентними органами Республіки Австрія для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.146; 147; 148; 164; 165; 223; 224 КК Республіки Австрія (відмивання грошових коштів; шахрайство; підробка документів; участь у злочинні організації),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року було задоволено клопотання в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_12 та до громадянина Республіки Сербія ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) продовжено застосування екстрадиційного арешту до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Австрія.

Строк дії ухвали визначено на шістдесят днів, до 28 листопада 2021 року включно, але ні більше строку, встановленого ч.10 ст.584 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Захисник вважає, що відсутні підстави для тримання ОСОБА_10 під вартою та до нього можливо застосувати менш суворий запобіжний захід.

Апелянт стверджує, що висновок слідчого судді про відсутність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_10 спростовується тими обставинами, що на території України проживає його рідна сестра ОСОБА_13 , яка зобов`язалась його утримувати, при цьому, для проживання на території м. Одеси ОСОБА_10 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Також захисник посилається на те, що ОСОБА_10 на території Республіки Сербія має родину, двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, що також вказує на міцність соціальних зв`язків.

На думку апелянта, можливість переховування ОСОБА_10 спростовується тим, що у останнього вилучені всі документи, які посвідчують його особу та дають право на перетин державного кордону України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали за клопотанням прокурора та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В статтях 1 та 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998 року закріплено зобов`язання сторін видавати одна одній, з урахуванням положень та умов викладених в Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючи Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Видача правопорушника проводиться за дії, які відповідно до законодавства обох держав є злочинами.

Частиною 1 ст.61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах" від 22.01.1993 року передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.541 КПК України, екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 ст. 584 КПК України передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадицій ний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

З матеріалів, доданих до клопотання прокурора убачається, що співробітниками Одеського прикордонного загону ПРУ ДПС України 05.05.2021 о 09:34 у міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Одеса-Аеропорт», встановлено та затримано в порядку ст.208, 582 КПК України громадянина Республіки Сербія ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу станом на 05.05.2021 розшукується на міжнародному рівні компетентними органами Республіки Австрія з метою арешту та подальшої екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 146, 147, 148, 164, 165, 223, 224 (відмивання грошових коштів, шахрайство, підробка документів, участь у злочинній організації) КК Республіки Австрія. Співробітниками СКП відділу поліції №1 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області 05.05.2021 складено відповідний протокол про затримання ОСОБА_14 .

За ініціативою компетентних органів Республіки Австрія 29.04.2021 до міжнародної бази Інтерпол внесені відповідні відомості щодо розшуку ОСОБА_14 .

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Федерального міністерства юстиції Республіки Австрія про видачу ОСОБА_14 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених §§ 146, 147 ч. 1 п. 1, ч. З, 148 випадок 2, 15, § 165 ч. 1, ч. 2, ч. 4, § 164 ч. 1, ч. 2 та ч. 4, §§ 223 ч. 1, 224 КК Республіки Австрія.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 стверджував про те, що матеріали клопотання не містять опису злочинів, які інкриміновані ОСОБА_16 .

Апеляційний суд вважає такі твердження необґрунтованим з огляду на таке.

З матеріалів запиту убачається, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється, як член злочинної групи, у вчиненні злочинів, пов`язаних з тяжким шахрайством на професійній основі, відмиванні коштів, переховуванням, підробленням документів або підробленням особливо захищених документів, (відповідно до КК Республіки Австрії):

ОСОБА_17 / злочину пов`язаного з тяжким шахрайством на професійні основі відповідно до §§ 146,147 частина 1 пункт 1, частина 3,148 випадок два, 15 КК,

ОСОБА_18 / злочину пов`язаного з відмиванням коштів відповідно до § 165 частини 1, частини 2, частини 4 КК та переховуванням відповідно до § 164 частини 1, частини 2 та частини 4 КК, а також

C./ злочину пов`язаного з підробленням документів або підробленням особливо захищених документів відповідно до §§ 223 частини 1, 224 КК.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_16 на території Республіки Австрія відповідають злочинам, передбаченим ч.1 ст.209, ч.2 ст.255 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі більше ніж на 1 рік, а тому визначені у ст.49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказані злочини на теперішній час не сплили.

На підставі дозволу суду, постановою прокуратури м. Відня Республіки Австрія від 19.04.2021 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_14 .

Відповідно до постанови прокуратури м. Відень Республіка Австрія про затримання, підозра ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, ґрунтується на результатах попереднього розслідування (узагальнених та оновлених у переліку фактів ОМ 163), зокрема вилучених автомобілях та підроблених і повністю несправжніх документах (документи на автомобілі та договори купівлі-продажу), показах свідків, а саме ОСОБА_20 , Гюнтера БРАНДЛЯ та представників « ІНФОРМАЦІЯ_3 », постраждалих автосалонів, отриманій інформації та повідомленнях з мобільних телефонів Гюнтера ЛЕШЕНБРАНДА та Слободана НИСОЛІЧА з однієї сторони та обвинуваченого ОСОБА_21 з іншої, квитанціях про здійснення переказів, які свідчать про здійснення платежів ЛЕШЕНБРАНДОМ обвинуваченому ІЛІЧУ або «ВТК. Ргетіиш Сагз ОтЬН», яка знаходиться під економічним впливом ОСОБА_21 , та викриваючих свідченнях співобвинувачених, зокрема ОСОБА_22 та Боджна ЗІВАНОВІЧА. Вартість легкових автомобілів, яких стосується кримінальна справа, отримана з висновку експерта СЖ 104.

Окрім того, в матеріалах запиту про видачу ОСОБА_19 зазначено про небезпеку втечі (§ 170 частина 1 пункт 2 КПК Республіки Австрії) існує, оскільки обвинувачений перебуває в країні без прописки та ухилявся від участі у провадженні шляхом втечі до Сербії. Отже, існує обґрунтована загроза, що обвинувачений і надалі буде переховуватися, тим більше що у випадку засудження, слід брати до уваги суттєве, обов`язкове позбавлення волі. Окрім того, існує небезпека скоєння злочину (§ 170* частина Г*пункт 4 КПК Республіки Австрії), оскільки обвинуваченому інкримінується тривале та кваліфіковане скоєння злочинів і існує загроза, що він, незважаючи на кримінальне провадження, яке здійснюється стосовного нього за скоєння злочину, внаслідок якого передбачене покарання більше шести місяців позбавлення волі, скоїть карний вчинок з тяжкими наслідками або карний вчинок не лише з легкими наслідками, який направлений на ті самі блага, що й інкриміновані йому злочини, та схожі злочини, за які він вже був раніше покараний, а також злочини, за обвинуваченням у скоєнні яких Земельний суд з розгляду кримінальних справ м. Відень стосовно нього здійснює судовий розгляд.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що, відповідно до ч.8 ст.584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Слідчим суддею, у відповідності до вимог ст.584 КПК України, встановлено особу ОСОБА_14 , - паспортом громадянина Сербії № НОМЕР_1 від 20.04.2021 року, дійсного до 20.04.2031року.

Також, слідчим суддею враховано, що, відповідно до наданих документів, ОСОБА_10 на території України раніше не судимий, з питань оформлення громадянства України не звертався, стан здоров`я його задовільний.

Апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді про те, що ОСОБА_10 , з метою уникнення фактичної видачі до Республіки Австрія для притягнення до кримінальної відповідальності, спробує переховуватись від компетентних органів України, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, затриманий є громадянином іншої держави, офіційного дозволу на постійне чи тимчасове проживання, місця реєстрації та мешкання в Україні не має. Таким чином, існує реальна загроза перешкоджанню виконанню запиту компетентного органу іноземної держави у вигляді переховування, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника щодо можливості застосування до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у звязку з незадовільним станом його здоров`я, оскільки надана стороною захисту медична довідка не свідчить про неможливість застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_14 .

Апеляційний суд зазначає, що надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Разом з тим, захисником не додано до апеляційної скарги доказів того, що ОСОБА_10 звертався за медичною допомогою, та йому було відмовлено у наданні такої, або така допомога, якої він потребує в умовах лікувального закладу вказаного типу не може бути надана. Також не надано доказів незадовільного стану здоров`я ОСОБА_14 , який на теперішній час унеможливлює продовження застосування до нього екстрадиційного арешту.

Апеляційний суд враховує наявність у ОСОБА_14 на території Республіки Сербія двох неповнолітніх дітей, однак вважає, що зазначені соціальні фактори не спростовують, викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та унеможливлять переховування ОСОБА_14 .

При цьому не підтверджені жодними доказами твердження сторони захисту про офіційне працевлаштування ОСОБА_14 на території Республіки Сербія, а також наявність у нього рідної сестри на території України, яка нібито зобов`язується його утримувати.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_8 про те, що слідчим суддею не встановлена відповідність оригіналам, наданих прокурором матеріалів запиту про видачу ОСОБА_14 , а також відсутність відомостей про перекладача документів, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до п.1) ч.2 ст.584 КПК України, до клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту додається копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадиція), засвідчена центральним органом України.

Як убачається з матеріалів, доданих до клопотання прокурора, вони мають зазначення «згідно з оригіналом», печатку Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, а також зазначення прокурора відділу екстрадиції Офісу Генерального прокурора «з оригіналом згідно».

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про те, що звернення ОСОБА_14 за додатковим захистом до ДМС в Одеській області, виключає можливість його екстрадиції.

Так, дійсно, 06.07.2021 ОСОБА_10 звернувся до ДМС в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, яка була повернена у зв`язку з невідповідністю критеріям, визначених Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

В свою чергу апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_10 був затриманий 05.05.2021 о 09:34 у міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Одеса-Аеропорт», у зв`язку з чим, звернення ОСОБА_14 до ДМС в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту за спливом двох місяців після його затримання, свідчить про наявність підстав вважати, що з вказаною заявою ОСОБА_10 звернувся виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини на території Республіки Австрія.

Під час апеляційного розгляду прокурор надала постанову Офісу Генерального прокурора від 11.10.2021 року, якою прийнято рішення про видачу ОСОБА_14 до Республіки Австрія для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених §§ 146, 147 ч. 1 п. 1, ч. З, 148 випадок 2, 15, § 165 ч. 1, ч. 2, ч. 4, § 164 ч. 1, ч. 2 та ч. 4, §§ 223 ч. 1, 224 КК Республіки Австрія.

Таким чином, на теперішній час реально існує ризик, що ОСОБА_10 , з метою уникнення його видачі та в подальшому притягнення до кримінальної відповідальності на території Республіки Австрія, знаходячись на свободі може вдатись до спроб залишити територію України, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.

Будь яких обставини, які б, відповідно до вимог ст.585 КПК України, давали б підстави для застосування до ОСОБА_14 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про продовження застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя дотримався вимог ст.584 КПК України, зокрема, слідчим суддею була встановлена особа, перевірений запит компетентних органів Республіки Австрія про видачу ОСОБА_14 , екстрадиційний арешт продовжено застосовувати в межах строків, передбачених ч.10 ст.584 КПК України.

При цьому в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких неможливе продовження застосування відносно ОСОБА_14 екстрадиційного арешту.

Європейський суд з прав людини у рішенні, у справі «Квін проти Франції», зазначив, «що тримання під вартою з метою здійснення екстрадиції, у принципі, виправдане з точки зору підпункту f) пункту 1 статі 5 Конвенції». Разом з тим, Суд також зазначив, «що тримання під вартою з метою здійснення екстрадиції було надзвичайно тривалим». У справі ОСОБА_23 , мова йшла про майже два роки ув`язнення. Таким чином, продовження застосування відносно ОСОБА_14 екстрадиційного арешту, є обґрунтованим з точки зору забезпечення його видачі в іншу державу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає обгрунтованими висновки слідчого судді про наявність підстав для продовження застосування відносно ОСОБА_14 екстрадиційного арешту з метою забезпечення його видачі (екстрадиції) до Республіки Австрія.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 1, 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, статтями 405, 407, 418, 419, 422, 583, 584 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року, якою було задоволено клопотання в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_12 та до громадянина Республіки Сербія ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) продовжено застосування екстрадиційного арешту до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Австрія залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4