Справа № 342/1263/21
Провадження № 1-кп/342/75/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 29.08.2021 про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрільче Городенківського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої та заподіяло середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій.
Правопорушення було вчинено за наступних обставин:
29.08.2021 приблизно о 17 год. 50 хв. у світлу пору доби, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Р-20 «Снятин Тязів», що між м. Городенка та с. Воронів Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області у напрямку с.Тязів. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, пряма в плані, має по одній смузі для руху в кожному напрямку. В салоні автомобіля під керуванням водія ОСОБА_5 перебували пасажири ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . У цей час, в зустрічному напрямку, по своїй смузі, що в напрямку м. Снятин, рухався автомобіль марки «ГАЗ-2410» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажирка ОСОБА_13 . Рухаючись прямою ділянкою автодороги водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час виконання маневру обгону легкового автомобіля, що рухався попереду у попутному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись при цьому в тому, що дана смуга вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , унаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. При цьому, ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:
- п.2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п.10.1, який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п.12.1, у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п.14.2, згідно якого перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
У результаті порушень водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3. б), д), 10.1, 12.1, 14.2 в) Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої: загинула пасажирка автомобіля марки «ГАЗ-2410» ОСОБА_13 від травматичного шоку, який розвинувся внаслідок закритої тупої травми органів грудної клітки, переломів ребер справа та зліва; пасажирка автомобіля марки «Renault Kangoo ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому правої стегнової кістки, закритого перелому лівої променевої кістки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент спричинення. Таким чином, 29.08.2021 приблизно о 17 год. 50 хв. на ділянці автодороги Р-20 «Снятин-Тязів» між м.Городенка та с. Воронів Городенківської територіальної громади, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги пунктів 2.3б), д), 10.1, 12.1, 14.2 в) Привил дорожнього руху України, та на зустрічній смузі руху допустив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ-2410», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , що спричинило смерть пасажира автомобіля макри «ГАЗ-2410» ОСОБА_13 та середньої тяжкості тілесне ушкодження пасажиру автомобіля марки «Renault Kangoo ОСОБА_7 .
В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються. Зазначив, що згідний на скорочений розгляд справи.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні ствердила, що обвинувачений ОСОБА_5 є її цивільним чоловіком, вони проживають разом за адресою: АДРЕСА_2 . До ОСОБА_5 претензій не має. Просила суворо обвинуваченого ОСОБА_5 не карати, не позбавляти його волі, оскільки після ДТП вона потребує постійного стороннього догляду, і уже шість місяців внаслідок отриманої травми після ДТП, вона ніде не працює. Єдиним годувальником їхньої сім`ї є її цивільний чоловік ОСОБА_5 . Вони проживають на його пенсію. ОСОБА_5 здійснює за нею догляд, допомагає їй по господарству. Вважає, недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються, про що подала відповідну заяву. Крім того, в подальшому подала заяву, в якій просила розгляд кримінального провадження здійснювати у її відсутності.
Потерпілий ОСОБА_8 та його представник - адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що розмір суми відшкодування, яку має сплатити обвинувачений потерпілому ОСОБА_8 становить 11200 доларів США. Ствердили, що обвинувачений ОСОБА_5 добровільно частково, як обумовлено Угодою про добровільне відшкодування шкоди, укладеною між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим 08.11.2021 року, відшкодував завдану потерпілому шкоду в сумі 4000 дол. США. Решту суму шкоди обвинувачений зобов`язався відшкодувати, як зазначено в Угоді, до 30.08.2022 року. Потерпілий ОСОБА_8 , зазначив, що не наполягає на суворій мірі покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , просив не позбавляти обвинуваченого волі при призначенні покарання. В подальшому подав заяву, в якій просив розгляд кримінального провадження завершувати без його участі.
Суд, за пропозицією прокурора, який зважаючи на визнання вини обвинуваченим та не оспорювання ним фактичних обставин справи, просив провести скорочене судове слідство, враховуючи те, що судом встановлено, що всі учасники правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу і інші матеріали справи.
В судовому засіданні обвинувачений ствердив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин визначених в обвинувальному акті. Пояснив, що 29.08.2021 приблизно о 17 год. 50 хв. керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo повертався із базару, що в м. Чернівці. Разом з ним, в салоні автомобіля перебували пасажири ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Рухаючись прямою ділянкою дороги, що між м. Городенка та с. Воронів Городенківської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, проявив неуважність, і під час виконання маневру обгону легкового автомобіля, що рухався попереду у попутному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись при цьому в тому, що дана смуга вільна від транспортних засобів. У результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по своїй полосі. У результаті ДТП загинула пасажирка автомобіля марки «ГАЗ-2410» ОСОБА_13 а пасажирка автомобіля марки «Renault Kangoo його цивільна дружина ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження. Усвідомлює, що порушивши Правила дорожнього руху, він вчинив тяжкий злочин. Ствердив, що розкаюється у скоєному і, що більше такого ніколи не повторить, засуджує свою поведінку. Повідомив, що шкода потерпілому ОСОБА_8 ним відшкодована частково в сумі 4000 доларів США, як передбачено укладеною між ним та потерпілим ОСОБА_8 угодою та підтверджується самим потерпілим ОСОБА_8 . Просить суд суворо його не карати, не позбавляти його волі.
Захисник обвинуваченого також просив при призначенні покарання обвинуваченому не позбавляти його волі, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 здійснює на даний час, та зобов`язаний в майбутньому здійснювати догляд за своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 , з якою проживає разом та, яка після ДТП зазнала значних тілесних ушкоджень і потребує постійного стороннього догляду, а також йому ще необхідно відшкодувати повністю завдані збитки, які він зобов`язався відшкодувати до 30.08.2022 року, потерпілому ОСОБА_8 .
Таким чином, суд встановив, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої та заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також роз`яснення, що містяться п.п.20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.
Вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжкого злочину.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, повне визнання вини, добровільне часткове відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Суд враховує також дані про особу обвинуваченого, його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного, його матеріальний та сімейний стан, зокрема те, що він хоч і не одружений, однак проживає у цивільному шлюбі із потерпілою ОСОБА_7 , є пенсіонером і єдиним годувальником сім`ї, після дорожньо-траспортної пригоди здійснює постійний догляд за потерпілою ОСОБА_7 , яка у зв`язку з отриманням травм, внаслідок ДТП, ніде не працює, те що він не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті та на психіатричному обліку в медичному закладі, за місцем проживання органом місцевого самоврядування характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді органу пробації складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства можливе та не становить небезпеку для суспільства чи окремих осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в межах, встановлених в санкції відповідної частини даної статті КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, беручи до уваги всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та обставини, що пом`якшують його покарання, позицію потерпілих, які просили обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі, враховуючи досудову доповідь Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, з якої слідує, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч.4 ст.75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

При визначені тривалості іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого, суд враховує характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, необережну форму вини, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому та відсутність обставин, які його обтяжують, вид і строк призначеного покарання, а також вищенаведені дані, що характеризують особу обвинуваченого .

На підставі наведеного, суд визначає для обвинуваченого іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Таке призначене покарання з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк два роки, з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України та з призначенням додаткового покарання, на думку суду є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, та буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд констатує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.08.2021 в справі №344/13596/21 накладено арешт із забороною розпоряджання та вчиняти реєстраційні дії щодо автомобілів марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час ДТП керував водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і є власником цього автомобіля, а також ГАЗ-2410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував на час ДТП водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником цього автомобіля, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Згідно ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З врахуванням непризначення судом покарання у виді конфіскації майна, суд повністю скасовує арешт вказаних автомобілів.

На проведення експертиз (№КСЕ-19/109-21/9640-ІТ від 20.10.2021 на суму 4805, 36грн., №СЕ-19/109-21/9649-ІТ від 30.09.2021 на суму 1029,72 грн., СЕ-19/109-21/9655-ІТ від 04.10.2021 на суму 1544,58 грн.) було витрачено кошти на загальну суму 7379грн. 66 коп., які є процесуальними витратами, оскільки вони виникли та пов`язані зі здійсненням даного кримінального провадження і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів визначити згідно вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Скасувати арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час ДТП керував водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і є власником цього автомобіля та на автомобіль ГАЗ-2410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував на час ДТП водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником цього автомобіля, накладений згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.08.2021 в справі №344/13596/21.

Після набрання вироку законної сили речові докази:

- автомобіль марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , та який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику ГУНП в Івано-Франківській області, що по вул. Горбаша, у м.Коломия - повернути ОСОБА_5 , як власнику;

- автомобіль марки «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 , та який знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику ГУНП в Івано-Франківській області, що по вул. Горбаша, у м.Коломия - повернути ОСОБА_8 , як власнику.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь держави 7379 грн.66 коп. за проведення експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1