ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/401/21 Провадження 1-і/636/25/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, із вищою освітою, не одруженого, старшого сержанта, командира радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » СВ ЗС України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, ч. 3 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні колегії суддів Чугуївського міського суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

До початку судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме на шістдесят днів з посиланням на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків по зазначеному кримінальному провадженню.

Відповідно до Закону України від 13.04.2020 «Про внесення зміни до пункту 20-5розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Оскільки на території України встановлено карантин, головуючий у справі суддя ОСОБА_6 перебуває на лікарняному, беручи до уваги, що строк запобіжного заходу, обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, спливає 15 листопада 2021 року, суд дійшов висновку про необхідність розгляду поданого клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та вказував, що на теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, крім цього обвинувачений може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений має інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість обвинуваченому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Крім того, прокурор вказував на існування ризику того, що при обранні стосовно обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, останній буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 посилалась на необґрунтованість підозри, повідомленої її підзахисному та невідповідність кваліфікації пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення фактичним обставинам справи, недоведеність стороною обвинувачення існування вказаних у клопотанні ризиків та неможливості застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, в зв`язку із чим просила суд відмовити у продовженні стосовно ОСОБА_4 строку запобіжного заходу та обрати стосовно останнього запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки наміру переховуватись від суду, впливати на свідків у провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у нього немає.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді 21.08.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із правом внесення застави. В подальшому строк запобіжного заходу стосовно обвинуваченого неодноразово подовжувався. Відомості про скасування ухвал слідчого судді, суду, судом апеляційної інстанції, наявні матеріали не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, крім іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, що дає підстави вважати реально існуючим ризик того, що з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним, останній спробує переховуватись від суду.

Крім того, як стверджував у клопотанні прокурор, і сторона захисту не навела своїх контраргументів з цього приводу, обвинувачений володіє інформацію про місце проживання свідків у провадженні та, перебуваючи на волі, він матиме можливість незаконно впливати на свідків, експертів, які на теперішній час не допитані судом, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція ч.3 ст. 410 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.). Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав суду не надано.

З урахуванням наведених обставин, а також того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, який відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких, суд вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, на теперішній час не зменшились та продовжують існувати, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не дозволять забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків у провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 та вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

При цьому судом враховується та обставина, що стороною захисту під час розгляду клопотання не доведено, що ризики, на які посилався в своїх ухвалах слідчий суддя та суд при обранні та продовженні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час зменшились або перестали існувати.

Враховуючи вимоги ст.182 КПК України, суд залишає без змін розмір застави встановлений ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 18.02.2021 у межах 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 315 300 (триста п`ятнадцять тисяч триста) гривень у національній грошовій одиниці.

Керуючись ст. ст.176, 177, 178, 183, 184, 196, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_3 (гауптвахта відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 ) на шістдесят днів, тобто до 03 січня 2022 року включно.

Залишити без змін визначений раніше розмір застави у межах 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 315 300 (триста п`ятнадцять тисяч триста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок : отримувач ТУ ДСА в Харківській області , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, МФО 820172 , р/р UA0006674, призначення платежу застава, № ухвали суду та назва суду, ПІБ платника застави, сума застави, дата внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1