Справа № 159/3926/20
Провадження № 1-в/159/152/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника заявника ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. подання (клопотання) Ковельського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного судом покарання,
ВСТАНОВИВ:

До Ковельського міськрайсуду Волинської обл. 01.10.21 р. надійшло вказане вище подання, обґрунтоване тим, що матеріали по виконанню вироку щодо засудженого надійшли у відділ 05.04.21 р. і були прийняті до виконання. 27.04.21 р. засудженому було роз`яснено порядок звільнення від відбування покарання з випробуванням; порядок відбування іспитового строку; обов`язки, покладені на нього вироком суду; порядок притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння повторного злочину; порядок направлення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного вироком суду покарання під розпис. Однак за час перебування на обліку у відділі засуджений порушив умови іспитового строку. Так 06.05.21 р. він не з`явився у відділ на реєстрацію. З приводу цього 13.05.21 р. у засудженого було відібрано пояснення, за яким він не з`явився на реєстрацію, так як займався особистими справами. Йому було винесено письмове попередження, проведено відповідну профілактичну роботу. 03.03.21 р. ОСОБА_5 було визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175 1, ч. 1 ст. 178 КУпАП; 14.03.21 р. - у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП. У зв`язку з цим у нього було відібрано пояснення та проведено відповідні профілактичні бесіди. 29.07.21 р. на адресу Ковельського райвідділу надійшли відомості щодо ОСОБА_5 з ЄРДР за № 120 210 305 001 04 від 17.02.21 р., копія повідомлення останньому про підозру від 27.05.21 р., копія обвинувального акта у об`єднаному кримінальному провадженні по обвинуваченню його ж за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України. На даний час матеріали перебувають на розгляді у Ковельському міськрайсуді Волинської області. За ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.05.21 р. засудженому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.07.21 р., згодом - продовжено до 18.09.21 р. за ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.07.21 р.. 02.09.21 р. ОСОБА_5 прибув до відділу для реєстрації та повідомив, що у серпні 2021 р. звільнений з ДУ «Луцький слідчий ізолятор» у зв`язку з внесенням застави. 29.09.21 р. у відділ надійшли відомості із ДУ «Луцький слідчий ізолятор» про звільнення ОСОБА_5 05.05.21 р. з - під варти у зв`язку із внесенням застави. Отже засуджений 12.08.21 р., 19.08.21 р., 26.08.21 р. не повідомив у відділ про звільнення та не з`явився для реєстрації. Після цього засуджений знову не з`явився на реєстрацію, а саме: 23.09.21 р. без поважної причини. 24.09.21 р. у засудженого ОСОБА_5 було відібрано пояснення, за яким він перебував на піддаробітках і не встиг на реєстрацію. Засудженому було повідомлено, що у зв`язку з допущеними ним порушеннями відносно нього буде скероване подання до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробування і направлення для відбування призначеного покарання. Згідно з характеристикою ДОП Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області, засуджений характеризується негативно, не працює, неодноразово притягавався до адмінвідповідальності. Згідно з довідкою Ковельського МТМО, ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у наркологічному кабінеті з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів із синдромом залежності з 22.01.18 р. по даний час. Згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , такі є високими. Він не бажає працевлаштовуватись, не готовий змінюватись на краще, не бажає стати на шлях виправлення. Покликаючись на ч. 3 ст. 166 КВК України, просить вирішити питання скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням і направити його для відбування призначеного вироком суду покарання.
Представник заявника у судовому засіданні клопотання (подання) підтримала з підстав, наведених у ньому, просить клопотання (подання) задовольнити. Суду додатково пояснила, що засуджений під час іспитового строку не заперечував фактів притягнення його до адмінвідповідальності та був обізнаний у тому, що їх вчинив до набрання законної сили вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 25.02.21 р. щодо нього, однак, під час іспитового строку. З вересня 2021 р. засуджений добровільно та самостійно продовжив з`являтись на реєстрацію у визначені для реєстрації дні.
Засуджений проти задоволення клопотання (подання) заперечив та пояснив, що, дійсно, він допустив у серпні 2021 р. 3 ри неявки на реєстрацію у час, коли вже був звільнений з ДУ «Луцький слідчий ізолятор» під заставу, так як не знав, що після його затримання і звільнення продовжується обов`язок реєстрації у органі пробації. Однак у вересні 2021 р. самостійно звернувся для реєстрації у день реєстрації до органу пробації. Про факти притягнення його до адмінвідповідальності не пригадує, хоча і не заперечує. Просить у задоволенні клопотання (подання) відмовити.
Заслухавши думку прокурора, який вважає, що подання підставне та підлягає до задоволення; пояснення представника заявника та засудженого, дослідивши письмові докази, матеріали особової справи № 30/2021 р., суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з огляду на наведене нижче.
Так та обставина, що за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 25.02.21 р., що набрав законної сили 30.03.21 р., ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 р. позбавлення волі з іспитовим строком 2 р., 06 міс., стверджується копією вироку суду.
З матеріалів особової справи щодо засудженого вбачається, що за час іспитового строку він, дійсно, неодноразово допустив порушення: неявку на реєстрацію в МРВ без поважної причини: 06.05.21 р., 12.08.21 р., 19.08.21 р., 26.08.21 р., 23.09.21 р.; двічі притягався до адмінвідповідальності за 3 ма статтями КУпАП.
Засуджений має на утриманні 3 х неповнолітніх дітей, з якими, однак, спільно не проживає; не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога як особа, яка має поведінкові розладу у зв`язку із вживанням опіоїдів.
Разом з тим суд враховує, що такі відомості про особу, крім наявності утриманців, були враховані судом при ухваленні вироку, яким йому визначено іспитовий строк, і їх не можна визнати такими, що характеризують особу саме в період відбування нею іспитового строку як таку, що не бажає стати на шлях виправлення.
Але висновок заявника про те, що засуджений не виявляє тенденції до покращення своєї поведінки та зміни способу свого життя на краще, заслуговує на увагу.
До початку іспитового строку відомості щодо засудженого були внесені у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 120 210 305 .02.21 року, йому оголошено про підозру 27.05.21 року та вручено копію обвинувального акту у об`єднаному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України.
Суд приймає до уваги, що обвинувальний акт від 27.07.21 р. свідчить про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, що мали місце як до, так і після ухвалення вироку Ковельським міськрайсудом Волинської області вироку від 25.02.21 р., яким визначено застосування щодо засудженого положень ст. 75 КК України.
Однак на даний час вказаний вище обвинувальний акт, що надійшов до Ковельського міськрайсуду Волинської області 30.07.21 р., за станом на 26.10.21 р. розглянутим по суті не є.
Засуджений, будучи взятим під варту у вказаному вище кримінальному провадженнні та звільненим з ДУ «Луцький слідчий ізолятор» 05.08.21 р., як слідує з копії листа ДУ «Луцький слідчий ізолятор» № Со/3 379/4 від 27.09.21 р., а не 05.05.21 р., як про це стверджує заявник, дійсно, не з`явився на реєстрацію до відділу без поважних причини 3 рази у серпні 2021 р.. До цього та після цього, а всього два рази - він також не з`явився на реєстрацію без поважних причин, пояснивши це потребами підзаробітку та особистими справами.
Однак суд враховує, що, дійсно, при застосуванні до засудженого у травні 2021 р. заходів забезпечення кримінального провадження у іншому кримінальному провадженні у виді взяття під варту і продовження такого утримання на строк до 18.09.21 р. включно, що відображено у ухвалі слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.07.21 р.; звільненні особи з під варти під заставу, з урахуванням інкримінування їй вчинення нового кримінального правопорушення, засуджений, об`єктивно, міг не зорієнтуватись у обсязі своїх процесуальних обов`язків в рамках розглядуваного кримінального провадження після звільнення з ДУ «Луцький слідчий ізолятор» і певний час вважати, що не має обов`язку по явці у орган пробації для реєстрації.
Також суд враховує, що і орган пробації, вважаючи, що засуджений перебуває під вартою у іншому кримінальному провадженні, не стимулював засудженого до явки у дні реєстрації у серпні 2021 р., так як чинним законодавством не передбачено інформування з боку ДУ «Луцький слідчий ізолятор» орган пробації про звільнення з - під варти особи, яка перебувала до взяття під варту на обліку у органі пробації.
Однак суд враховує, що засуджений добровільно, без додаткової стимуляції з боку правоохоронних органів, у вересні 2021 р. самостійно прибув на реєстрацію із того часу лише 1 раз допустив неявку, пояснивши це підзаробітками у іншому населеному пункті.
Таким чином суд вважає, що засуджений є таким, що без поважних причин двічі не з`явився на реєстрацію: 06.05.21 р., 23.09.21 р..
Відповідно до копії постанови поліції від 03.03.21 р., ОСОБА_5 , дійсно, притягнутий до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 175 -1 КУпАП із застосуванням ст. 36 КУпАП, на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн за те, що він о 22 год. 45 хв. 03.03.21 р. знаходився поблизу будинку № 38 по вул. Вітовського у м. Ковелі Волинської області у п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у брудному одязі, чим ображав людську гідність та громадську мораль; курив цигарки «Прима».
Аналізуючи вказаний вище доказ, суд враховує, що ч. 1 ст. 178 КУпАП передбачено адмінстягнення за, зокрема, появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. Ч. 1 ст. 175 1 КУпАП передбачено адмінстягнення за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради. Однак зі змісту аналізованої постанови вбачається, що у ній відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 курив цигарки саме у місці, де це заборонено законом, або у іншому місці, визначеному відповідним рішенням Ковельської міськради Волинської області.
Тому таку постанову суд не вважає за можливе сприйняти в якості доказу законного притягнення особи до адмінвідповідальності під час іспитового строку.
Відповідно до копії постанови поліції від 14.03.21 р., ОСОБА_5 , дійсно, притягнутий до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП, однак, на нього накладено стягнення у виді штрафу у непередбаченому цією нормою права розмірі 51 грн, замість 255 грн.
Тому таку постанову суд також не вважає за можливе сприйняти в якості доказу законного притягнення особи до адмінвідповідальності під час іспитового строку.
Таким чином із змісту вказаних вище постанов про адмінправопорушення суд вбачає, що вони є непереконливим доказом систематичності вчинення засудженим адмінправопорушень; винесені хоча і в період іспитового строку, однак, до набрання чинності вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 25.02.21 р. щодо ОСОБА_5 ..
Суд також враховує, що із засудженим МРВ проводилися індивідуально - профілактичні бесіди, він був залучений на різноманітні профілактичні заходи, ризики вчинення ним нового кримінального правопорушення визнані як високі, однак, має на утриманні 3 х неповнолітніх дітей, а тому має потребу у підзаробітках, про які пояснював органу пробації; даних, що характеризували б його негативно по місцю проживання, немає.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Частиною 5 ст. 166 КВК України передбачено, що поважними причинами неявки засудженого до кримінально - виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Пунктами 2, 3 розд. 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально - виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Мінюста від 29.01.19 р. № 272/5, що набрав чинності 29.01.19 р., передбачено, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує невиконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
За змістом ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Отже правові наслідки для засудженого визначаються його поведінкою протягом іспитового строку.
На момент звернення до суду з поданням кінцевого рішення у вказаному вище іншому кримінальному провадженні судом не прийнято.
Зазначені у клопотанні обставини, при аналізів їх у сукупності, на думку суду, не свідчать про небажання засудженого ставати на шлях виправлення.
Тому подання є передчасним і у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 110, 369 - 372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні подання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 (семи) діб з дня її постановлення.
Головуючий:ОСОБА_1