Ухвала
Іменем України

31 січня 2022 року
м. Київ

справа № 751/4007/21
провадження № 51-5931 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року,
встановив:

За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2021 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Даничі Чернігівського району Чернігівської області, жителя м. Чернігова,

засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання

у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він 10 квітня 2019 року близько 08 години 07 хвилин, перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, перед виїздом не перевіривши і не забезпечивши технічно справний стан транспортного засобу, що перебуває у нього в експлуатації, керував автомобілем ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , який мав пошкодження лівого переднього гальмівного шлангу у вигляді пошкодження зовнішньої гумової оболонки

і зрушення шарів тканинної оплітки, розволокнення і розриви ниток тканинної оплітки, по вул. Івана Мазепи в м. Чернігові, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, по якому зліва направо відносно напрямку руху автомобіля рухався пішохід ОСОБА_5 , застосував гальмування, в результаті чого відбулась розгерметизація пошкодженого гальмівного шлангу гальмівної системи керованого ним автомобіля, яку водій ОСОБА_6 мав можливість виявити

до початку руху, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 387 від 11 травня 2019 року в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року вирок суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається

на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.

Зокрема, вказує на порушення судом першої інстанції ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), оскільки суд першої інстанції не переконався, чи він дійсно розуміє фактичні обставини справи, а саме, перебування його у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, і не провів повноцінного допиту для з`ясування усіх обставин справи, оскільки в такому стані під час дорожньо-транспортної пригоди він не перебував, що підтверджується оглядом у нарколога, який прямо суперечить довідці про такий стан. Зазначає,

що саме обставина перебування у стані наркотичного сп`яніння і стала вирішальною при призначенні більш суворого покарання та неможливість застосування статей 69, 75 КК. Суд апеляційної інстанції не перевіряв обставини, які підлягають доказуванню і впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину.

А тому вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень Верховний Суд дійшов такого висновку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій

не оспорюються.

Доводи у касаційній скарзі засудженого про те, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження всупереч ч. 3 ст. 349 КПК, є необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПКсуд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається з копій судових рішень, під час розгляду кримінального провадження

в суді першої інстанції ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та надав показання, які за своїм змістом відповідають фактичним обставинам. Суд за згодою ОСОБА_4 та інших учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким

не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження в порядку, передбаченому

ч. 3 ст. 349 КПК.

Тому підстав вважати, що судом не дотримано вимог закону при визначенні порядку дослідження доказів, немає.
Разом із цим, суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 в порядку апеляційної процедури, належним чином проаналізував доводи апеляційної скарги захисника, який оскаржував вирок

з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, дав на них мотивовану відповідь й обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду стосовно виду та розміру покарання, призначеного засудженому, та не знайшов підстав для застосування ст. 75 КК, залишивши апеляційну скаргу захисника

без задоволення.

Питання про порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК в апеляційній скарзі захисника не ставилося.
Відповідно до ст. 419 КПК апеляційний суд належним чином вмотивував свої висновки, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. Обставин, які були

би підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, за доводами засудженого в касаційній скарзі не встановлено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав

для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду

м. Чернігова від 19 липня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду

від 20 жовтня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3