Номер провадження: 11-сс/813/1631/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.10.2021, якою в межах кримінального провадження № 0000100 від 07.05.2020 відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новопавлівка Фрунзівського району Одеської обл., громадянина України, з середньо спеціальною освітою, на момент вчинення перебував на посаді лісника обходу №7 Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське лісове господарство», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч.ч.1, 2 ст. 364 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.12.2021 включно, із визначенням розміру застави
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі) ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч.ч.1, 2 ст. 364 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.12.2021 включно, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», із визначенням розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 545 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 237 150 грн., з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч.ч.1, 2 ст. 364 КК України, а також органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; продовжити вчиняти злочину діяльність, обумовлені тим, що ОСОБА_8 , будучи на посаді лісника «Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське лісове господарство», має постійні стійкі зв`язки з місцевими жителями, з працівниками правоохоронних органів та органів державної влади, а також вчиненням ним кримінальних правопорушень протягом тривалого часу.
Окрім того, слідчий суддя враховувавши обставини вчинення корисливого кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прийшов до переконання, що розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у випадку внесення ним застави, а тому вважав за доцільне, з урахуванням тяжких наслідків для держави спричинених неправомірними діями підозрюваного, застосувати заставу у розмірі 545 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:
- прокурором та слідчим не було доведено та не надано жодного доказу на підтвердження існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, натомість ОСОБА_8 самостійно з`явився за викликом до слідчого, його не було затримано, а також самостійно з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
- слідчий суддя не зазначив, які саме докази надано прокурором та слідчим на підтвердження того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам;
- слідчий суддя визначив розмір застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного, оскільки єдиним джерелом його доходів є заробітна плата в 9 000 грн., при цьому не зазначив, які виключні обставини існують у цьому кримінальному провадженні, та чому розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатен забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків;
- слідчим суддею не було враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 який раніше не судимий, має постійне місце роботи, за яким позитивно характеризується, також не враховано його вік, стан здоров`я та матеріальне становище.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення,перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 18.10.2021 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч.ч.1, 2 ст. 364 КК України (т. 1 а.с. 22-30), та санкція ч. 4 ст. 246 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 7-ми років.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що сторонами кримінального провадження не оскаржується обґрунтованість інкримінованої ОСОБА_8 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останнього у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч.ч.1, 2 ст. 364 КК України є обґрунтованою та полягає у наступному.

Відповідно до клопотання слідчого, приблизно на початку 2019 року, точну дату та час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на здійснення незаконної вирубки деревини на ввірених йому територіях обходу № 7 лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське лісове господарство» без оприбуткування по бухгалтерському обліку ДП «Великомихайлівське лісове господарство», з метою її подальшого продажу та отримання неправомірної вигоди.

Так, близько серпня місяця 2019 року, точну дату та час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, на території виділу №13 кварталу № 56 (обхід № 7) лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське ЛГ», на земельній ділянці з координатами 47.331035, 29.754502, яка знаходиться на південному сході на відстані 371 м від південної окраїни с. Гірківка Захарівського р-ну Одеської обл., ОСОБА_8 із залученням найманих працівників, які не були обізнані про його злочинний умисел, здійснив незаконну порубку 27-ми сироростучих дерев породи «Дуб червоний» та 5-ти сироростучих дерев породи «Клен гостролистий» до ступеню припинення зросту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, на території виділу № 15 кварталу № 56 (обхід № 7) лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське ЛГ» на земельній ділянці з координатами 47.423386, 29.730500, яка знаходиться на відстані біля 119 м на схід від автошляху з напрямком «Захарівка Марянівка» біля с. Гірківка Захарівського р-ну Одеської обл., ОСОБА_8 із залученням найманих працівників, які не були обізнані про його злочинний умисел, здійснив незаконну порубку 4-ох сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», 11-ти сироростучих дерев породи «Клен гостролистий», 3-ох сироростучих дерев породи «Черешня», до ступеню припинення зросту та 8-ми сухостійних дерев породи «Клен гостролистий».

Надалі, на території виділу № 15 кварталу № 56 (обхід № 7) лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське ЛГ» на земельній ділянці з координатами 47.423358, 29.730199, яка знаходиться на відстані біля 91,1 м на схід від автошляху з напрямком «Захарівка Марянівка» біля с. Гірківка Захарівського р-ну Одеської обл., ОСОБА_8 із залученням найманих працівників, які не були обізнані про його злочинний умисел, здійснив незаконну порубку 2-ох сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», 27-ми сироростучих дерев породи «Клен гостролистий», 3-ох сироростучих дерев породи «Черешня» до ступеню припинення зросту та 9-ти сухостійних дерев породи «Клен гостролистий».

В подальшому, ОСОБА_8 здійснивши незаконну порубку деревини на ввіреній йому території кварталу № 56 (обхід №7) лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське ЛГ» шляхом зловживання своїм службовим становищем, не оприбуткувавши по бухгалтерському обліку ДП «Великомихайлівське лісове господарство», розпорядився отриманою деревиною на власний розсуд, реалізувавши місцевим жителям, чим отримав неправомірну вигоду для самого себе та спричинив шкоду державі на суму 181 202, 99 грн.

Крім того встановлено, що близько серпня місяця 2019 року, точну дату та час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, на території виділів № 25, № 28 кварталу № 51 (обхід № 7) лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське ЛГ» на земельній ділянці з координатами 47.434988, 29.713224 на відстані біля 990 м на захід від автошляху напрямком «Захарівка Марянівка» від північної окраїни с. Гірківка Захарівського р-ну Одеської обл., ОСОБА_8 із залученням найманих працівників, які не були обізнані про його злочинний умисел, повторно здійснив незаконну порубку 82-ох сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», 20-ти сироростучих дерев породи «Клен гостролистий», 1-го сироростучого дерева породи «Ясен» до ступеню припинення зросту, 5-ти сухостійних дерев породи «Дуб звичайний» та 2-ох сухостійних дерев породи «Клен гостролистий» та повторно шляхом зловживання своїм службовим становищем, не оприбуткувавши по бухгалтерському обліку ДП «Великомихайлівське лісове господарство», розпорядився отриманою деревиною на власний розсуд шляхом продажу місцевим жителям, чим отримав неправомірну вигоду для самого себе та спричинив шкоду державі на суму 426 433, 16 грн.

Також, близько серпня місяця 2019 року, точну дату та час у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, на території виділів № 6, № 11, № 17 кварталу № 52 (обхід № 7) лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське ЛГ» на земельній ділянці з координатами 47.428304, 29.712770 на відстані біля 220 м від південно-західного кута лісового масиву (квартал № 52) вздовж південної окраїни цього лісового масиву та на відстані 30 80 м від зазначеної окраїни лісового масиву в його глибину у північному напрямку за межами с. Гірківка Захарівського р-ну Одеської обл., ОСОБА_8 із залученням найманих працівників, які не були обізнані про його злочинний умисел, повторно здійснив незаконну порубку 11-ти сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», 29-ти сироростучих дерев породи «Ясен» до ступеню припинення зросту, 4-ох сухостійних дерев породи «Дуб звичайний» та 3-ох сухостійних дерев породи «Ясен».

Продовжуючи свій злочинний умисел, виділів № 5, № 6, № 8 10 кварталу № 52 (обхід № 7) лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське ЛГ» на земельних ділянках з координатами 47.429625, 29.709938; 47.430568, 29.709573; 47.430943, 29.711837 на відстані біля 320 - 390 м від південно-західного кута лісового масиву (квартал № 52) на північний захід вздовж західної окраїни цього лісового масиву та на відстані 100 160 м від зазначеної окраїни лісового масиву в його глибину у східному та північно-східному напрямках, за межами с. Гірківка Захарівського р-ну Одеської обл., ОСОБА_8 із залученням найманих працівників, які не були обізнані про його злочинний умисел, повторно здійснив незаконну порубку 48-ми сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», 32-ох сироростучих дерев породи «Ясен» до ступеню припинення зросту, 3-ох сухостійних дерев породи «Дуб звичайний» та 4-ох сухостійних дерев породи «Ясен».

В подальшому, ОСОБА_8 повторно здійснивши незаконну порубку деревини на ввіреній йому території кварталу №52 (обхід №7) лісового масиву Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівське ЛГ» повторно шляхом зловживання своїм службовим становищем, не оприбуткувавши по бухгалтерському обліку ДП «Великомихайлівське лісове господарство», розпорядився отриманою деревиною на власний розсуд продавши місцевим жителям, чим отримав неправомірну вигоду для самого себе та спричинив шкоду державі на суму 647 272,16 грн.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд, погоджується із висновками слідчого судді та звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вдатись до спроб незаконного впливу на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється, серед іншого, у вчиненні тяжкого злочину проти довкілля; має постійні стійкі зв`язки з місцевими жителями, з працівниками правоохоронних органів та органів державної влади; кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , має триваючий та корисливий характер, оскільки незаконна порубка дерев здійснювалась протягом тривалого періоду часу та підозрюваний, ймовірно, отримував дохід від збуту зрубаних дерев.

Водночас, колегія суддів погоджується із доводами захисника ОСОБА_7 про те, що органом досудового розслідування не було доведено наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду.

Також, колегія суддів приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_8 є раніше не судимим та позитивно характеризується, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочинів, в яких останній обґрунтовано підозрюється.

Разом із тим, апеляційний суд вважає голослівними посилання захисника ОСОБА_7 про наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця роботи, оскільки відповідно до наказу директора ДП «Великомихайлівське лісове господарство» №1 від 05.02.2021 (т. 1 а.с. 235), ОСОБА_8 було звільнено з посади лісника обхода №7 за власним бажанням, та інших відомостей про наявність у підозрюваного місця роботи апеляційному суду не надано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання вищеназваним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Разом із тим, загалом обґрунтовано застосувавши стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, визначаючи заставу в якості альтернативного запобіжного заходу, належним чином не обґрунтував виключність випадку, який послугував підставою для виходу за межі її розміру , встановленого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні злочинів певної категорії, чим допустив невідповідність висновку суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 , серед іншого, підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, які, відповідно до приписів ч. 5 ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 5 зазначеної ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Проте, відповідно до мотивувальної часини оскаржуваної ухвали (т.2 а.с. 24), в даному випадку слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_8 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 545 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що значно перевищує встановлену процесуальним законом межу для тяжких злочинів, не зазначив, в чому саме полягає виключність випадку та не мотивував належним чином такий її розмір, пославшись лише на те, що враховує обставини вчинення корисливого кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім того, слідчим суддею не було обґрунтовано взагалі, чому застава у передбачених межах від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позиція ЄСПЛ зводиться до того, що гарантії, передбачені ст. 5 §3 Конвенції покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі». (Mangouras v. Spain (Мангурас проти Іспанії) [ВП], § 78; Neumeister v. Austria (Ноймайстер проти Австрії), § 14).

Водночас, за певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться йому в провину (Mangouras v. Spain (Мангурас проти Іспанії) [ВП], §§ 81 та 92).

За таких обставин, врахування слідчим суддею під час визначення розміру застави, який значно перевищує встановлений законом розмір для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів в якості єдиної виключної обставини вчинення корисливого кримінального правопорушення є необґрунтованим та недопустимим, натомість, підозрюваний ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, будь-яким нерухомим майном, цінними паперами, корпоративними правами, готівковими коштами, коштовностями не володіє, що свідчить про те, що, визначений слідчим суддею розмір застави у сумі 1 237 150 грн. є заздалегідь непомірним для підозрюваного.
На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч.ч.1, 2 ст. 364 КК України, розмір завданої злочином майнової шкоди, наявність доведених ризиків можливого незаконного впливу на свідків в зазначеному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, особу підозрюваного та його майновий стан, який офіційно не працевлаштований, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді як постановленої із істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, із постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.10.2021, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.12.2021 включно, із визначенням розміру застави 545 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 237 150 грн. скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого 2-го СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі) ОСОБА_9 .
Застосувати стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 18.12.2021 включно.
Визначити підозрюваному ОСОБА_8 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 грн.
Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:
Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за
Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172
Рахунок отримувача: UA1086720
Призначення платежу: згідно ухвали суду від 08.11.2021, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У разі внесення застави звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти та покласти на нього строком до 18.12.2021 включно процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за вимогою;
- не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками визначеними слідчим в зазначеному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4