ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4294/21
провадження № 1-кп/753/1134/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві римінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001729 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого водієм у службі таксі «Болт», розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину 2016 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 21.03.2020 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, перебуваючи на робочій зміні в службі таксі «Болт» отримав замовлення з вулиці Ентузіастів, буд. 7 м. Києва. Прибувши за вказаною адресою, до салону автомобіля служби таксі «Болт» марки «Дача Сандеро», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на заднє сидіння сів ОСОБА_4 . Після чого приблизно о 07:00 год. ОСОБА_5 довіз ОСОБА_4 за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 9. У цей же час, після того як ОСОБА_4 виходив з таксі, через невеликий проміжок часу він повернувся і почав шукати свій мобільний телефон, який не знайшов в салоні на задніх сидіннях. Через деякий час коли ОСОБА_4 на місці вже не було ОСОБА_5 на задніх сидіннях автомобіля служби таксі «Болт» марки «Дача Сандеро», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , знайшов мобільний телефон марки «Xiaomi Мi 9», Piano Black, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 та в цей час у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на повторне, таємне, викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , дочекавшись коли власник вже не зможе знайти свій телефон у салоні автомобілю, умисно, протиправно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу взяв з задніх сидінь автомобіля марки «Дача Сандеро», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 чуже майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Мi 9», Piano Black, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 . І залишив його у себе.

Своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_5 , завдав матеріального збитку ОСОБА_4 на суму 7800,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав, у вчиненому щиро каявся. Пояснив, що дійсно за обставин, встановлених в мотивувальній частині вироку, він, 21.03.2020 року отримав виклик на телефон за програмою «Болт» замовлення таксі. Він прийняв виклик, вийшло два хлопця, і хлопець який був менш п`яний посадив в автомобіль більш п`яного хлопця. Він відвіз хлопця за адресою призначення, останній вийшов з автомобіля, але потім постукав у вікно та сказав, що загубив телефон. Він, Болтянський, запропонував пошукати, проте потерпілий не знайшов телефон в салоні автомобіля та пішов. З цього ж адреса він виконав замовлення з іншою пасажиркою. Після роботи він поїхав на мийку і тільки тоді знайшов телефон між сидінням. Телефон він не повернув, а продав, оскільки в нього було скрутне матеріальне становище. Вибачався перед потерпілим за свій вчинок.
За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому, з досліджених в судовому засіданні документів, що характеризують особу обвинуваченого, вбачається, що останній був засуджений:
-08.07.1997 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 3 ст. 140 КК України, з урахуванням ухвали Луганського обласного суду до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна, звільнився з місць позбавлення волі 10.11.1998 року на підставі Закону «Про амністію» 1998року;

-07.05.1999 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 101, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнився з місць позбавлення волі 12.12.2003 року по відбуттю строку покарання;

-03.12.2004 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 1 ст. 121, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнився з місць позбавлення волі 18.04.2007 року по відбуттю строку покарання;

-26.05.2008 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців, звільнився з місць позбавлення волі 07.02.2010 року по відбуттю строку покарання;

-24.05.2011 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік і 4 місяці, звільнився з місць позбавлення волі 27.06.2012 року волі по відбуттю строку покарання.

Також в обвинувальному акті вказано про те, що ОСОБА_5 засуджений 21.05.2013 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

Разом з тим, твердження сторони обвинувачення щодо засудження ОСОБА_5 21.05.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України свого підтвердження не знайшли, оскільки достовірних даних, зокрема копії вироку, або даних вимоги Управління інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції, до суду подано не було, як не були надані відомості щодо відбуття останнім покарання.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено те, що перебіг строку погашення судимостей ОСОБА_5 розпочався 27.06.2012 року.
При цьому згідно положень ч. 5 ст. 90 КК України якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи встановлену дату відбуття останнього покарання 27.06.2012 року, на момент вчинення даного кримінального правопорушення 21.03.2020 року, минуло понад 8 років, суд, керуючись положеннями ст. 89 КК України, вважає, що ОСОБА_5 є особою, попередні судимості якої погашено.
Таким чином на час вчинення даного кримінального правопорушення - 28.06.2018 року, ОСОБА_5 був особою, яка в силу вимог ст. 89 КК України, судимостей не мала.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що така кваліфікуюча ознака як повторність під час досудового розслідування та в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшла, вказана кваліфікуюча ознака підлягає виключенню з обвинувачення ОСОБА_5 , при цьому фактичні обставини справи від цього не змінюються.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який працевлаштувався, має на утриманні малолітню дитину, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, постійно проживає у м. Києві, не погашених чи не знятих судимостей не має.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду чи розміру покарання.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,характеру злочинного діяння та фактичних обставин справи, думку потерпілого, який вважав за можливе дати обвинуваченому шанс на виправлення без позбавлення волі, з огляду на особу винного, наявності по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя