ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1194/21 Номер провадження 11-кп/814/214/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000415 від 05.06.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Нові Санжари, Полтавська область, громадянина України, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 287 КК України,

за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за статтею 287 КК України, призначено йому покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, на строк 2 роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення залишено без розгляду.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2021, на мотоцикл Хантер W-200, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 04.07.2018 центром 5346, який належить ОСОБА_11 .

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2021, на автомобіль Фольцваген Гольф, на іноземній реєстрації, номерний знак НОМЕР_3 , володільцем якого є ОСОБА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_7 у дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-трасологічної експертизи № СЕ-19/117-21/7724-ІТ від 25.06.2021, судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/117-21/7722-ІТ від 30.06.2021, судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-21/7716-ІТ від 25.06.2021, в сумі 2402 грн 68 коп.

На підставі ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, 04.06.2021 ОСОБА_7 упродовж дня вживав спиртні напої. Близько 16 год. 00 хв. поблизу магазину «Мрія», що знаходиться по вул. Миру в с. Руденківка, Полтавський район, зустрівся із раніше знайомим ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Будучи володільцем та водієм автомобіля Фольцваген Гольф, на іноземній реєстрації, н.з. НОМЕР_3 , тобто особою, відповідальною за експлуатацію вказаного транспортного засобу, діючи в порушення вимог підпунктів «г» та «ґ» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння та особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, не переконався, що ОСОБА_12 має посвідчення водія на керування транспортними засобами, та допустив ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння до керування автомобілем марки Фольцваген Гольф, на іноземній реєстрації, н.з. НОМЕР_3 .

В подальшому, близько 18 год. 30 хв. того ж дня ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи володільцем та водієм автомобіля Фольцваген Гольф, на іноземній реєстрації, н.з. НОМЕР_3 , тобто особою, відповідальною за експлуатацію вказаного транспортного засобу, продовжуючи діяти в порушення вимог підпунктів «г» та «ґ» пункту 2.9. Правил дорожнього руху України, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не переконався, що ОСОБА_12 має посвідчення водія на керування транспортними засобами та допустив ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, до керування автомобілем марки Фольцваген Гольф, на іноземній реєстрації, н.з. НОМЕР_3 , з метою подальшого руху на вказаному автомобілі разом з іншими пасажирами, а саме: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у напрямку від магазину «Варенична», що в с. Руденківка Полтавського району до с. Балівка Полтавського району.

У цей час за кермом автомобіля перебував ОСОБА_12 , а у салоні автомобіля в якості пасажирів ОСОБА_7 на задньому пасажирському сидінні (позаду водія), ОСОБА_13 - на задньому пасажирському сидінні праворуч та ОСОБА_14 - на передньому пасажирському сидінні.

Близько 20 год. 40 хв. повертаючись зі сторони с. Клюсівка Полтавського району та рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги Дубина-Руденківка, при в`їзді в с. Руденківка, Новосанжарської ОТГ, ОСОБА_12 , керуючи автомобілем Фольцваген Гольф, на іноземній реєстрації н.з. НОМЕР_3 , під час випередження з правого боку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим створив небезпеку для руху водія мотоциклу Хантер W-200, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та допустив зіткнення з лівою боковою частиною вказаного мотоцикла.

У подальшому ОСОБА_12 не впорався із керуванням транспортного засобу, допустив перекидання транспортного засобу із наступним з`їздом в лівий, по ходу свого руху, кювет.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир указаного автомобіля ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у виді: закритих, косих переломів правої клубкової кістки та верхньої частини лобкової кістки справа зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран м`яких тканин обличчя зліва та правого гомілково-ступневого суглобу, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі частини 7 статті 55 КПК України відмовилась від процесуального статусу потерпілої та залучена до провадження у якості свідка.

Водій автомобіля ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці. Смерть ОСОБА_12 наступила в результаті: автотравми; тупої травми голови, живота, правої ноги; масивних крововиливів у м`які тканини голови; розриву твердої мозкової оболонки; крововиливів під м`яку мозкову оболонку, перелому кісток черепа, масивних крововиливів у грудну клітину, крововиливу у круглу зв`язку печінки; крововиливу в навколониркову жирову клітину.

Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, є порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 , згідно з яким під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватись безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху,

Порушення володільцем та водієм автомобіля Фольцваген Гольф, на іноземній реєстрації, н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 вимог підпунктів «г» та «ґ» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням ОСОБА_12 п. 13.3 Правил дорожнього руху України, та у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_13 та смерті ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 ставить питання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання через надмірну м`якість та просить призначити ОСОБА_7 за вчинений злочин, передбачений ст. 287 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, на строк 3 роки.

Зазначає, що факт щирого каяття ОСОБА_7 у вчиненні злочину не знайшов свого підтвердження під час досудового слідства та судового засідання. Жодного разу не намагався вибачитися перед потерпілою та сім`єю загиблого та відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду.

Не оспорюючи фактичні обставини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 в поданій в інтересах обвинуваченого апеляційній скарзі просить змінити вирок суду через надмірну суворість призначеного покарання, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання ніж позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на необґрунтованість судом своєї позиції у вироку щодо обрання покарання у виді позбавлення волі, яке є найсуворішим із покарань, передбачених санкцією статті 287 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв слідству та суду, вживає заходів щодо повного відшкодування завданої потерпілим шкоди, злочин вчинив вперше, має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім того, вказує про безпідставність та недоречність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів у зв`язку з не пов`язаністю вчиненого правопорушення з посадою обвинуваченого або із заняттям ним певною діяльністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу подану захисником, потерпілу ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 на підтримку поданої потерпілою апеляційної скарги, яка вказувала на м`якість призначеного вироком суду покарання обвинуваченому, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, а саме як допуск до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого, викладені у вироку суду відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційних скаргах учасників процесу не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 основного покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були врахованіступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка наполягає на призначенні обвинуваченому найсуворішого покарання, передбаченого санкцією статті 287 КК України, наявність обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Твердження потерпілої в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно врахував наявність щирого каяття обвинуваченого як обставину, що пом`якшує покарання, а призначене судом покарання є занадто м`яким, є необґрунтованими.
Суд першої інстанції належним чином обґрунтував у вироку свої мотиви оцінки наявності у обвинуваченого щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
Суд дав окрему оцінку тій обставині, що хоч обвинувачений й вживав заходи щодо відшкодування шкоди потерпілій, проте суми не є співмірними із шкодою, завданою ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 та направлені останнім лише в ході судового розгляду справи. Окрім того, обвинуваченим не було здійснено дій, спрямованих на вибачення перед потерпілою ОСОБА_9 до початку розгляду справи в суді.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_7 продовжує вживати заходів до повного відшкодування завданої потерпілим та на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначені доводи не підтверджені жодними доказами.
Інші доводи обвинуваченого щодо перебування на диспансерному обліку з приводу лікування остеохондрозу не впливають на правильність прийнятого районним судом рішення.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції основного покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі у нижніх межах покарання, встановлених санкцією ст.287 КК України.
Дане покарання, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , та попередження вчинення ним нових злочинів і не є занадто м`яким чи суворим, як про це вказують апелянти у поданих апеляційних скаргах.

Санкцією ст.287 КК України, передбачене додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.
Разом з цим, як убачається із змісту вироку, районний суд призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення праваобіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.
Проте суд, дійшовши до правильного висновку щодо визначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , в той же час помилково вирішив питання щодо необхідності призначення додаткового покарання.
При апеляційному розгляді скарги на вирок з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення злочину не обіймав посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.

Таким чином, враховуючи ту, обставину, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину не обіймав посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, апеляційний суд приходить до висновку, що при призначенні покарання неможливо застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, оскільки таким правом він не був наділений.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої, та необхідності часткового задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , внаслідок чого вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання.
Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Виключити із резолютивної частини вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2021 року вказівку про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів на строк 2 роки.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за статтею 287 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.
Строк відбування покарання рахувати з 19 січня 2022 року.
У зв`язку з набранням чинності вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4