ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/470/22 Справа № 205/7427/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року було відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
В обґрунтування ухвали суд дійшов висновку про те, що такий додатковий вид покарання, як конфіскація майна у власність держави не має чітко визначеного строку, як позбавлення права займатися певною діяльністю або займати певні посади, і виконується незалежно від відбуття засудженою особою строку основного призначеного покарання, а тому підстав для застосування в даному випадку положень ст. 81 КК України суд першої інстанції не знайшов.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник засудженого в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 від відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна, призначеного за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року.
В обґрунтування своїх вимог захисник засудженого посилається на те, що у зв`язку з тим, що підставою для накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_8 є вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року, то і скасування арешту, на думку захисника, можливо лише за умови зміни резолютивної частини такого вироку, а саме - звільнення ОСОБА_8 від відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Стосовно посилання суду першої інстанції на той факт, що нормами діючого законодавства України не передбачено застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття додаткового покарання у виді конфіскації майна, то захисник із такими висновками не погоджується, оскільки вважає, що відповідно до ст. 52 КК України конфіскація майна є додатковим видом покарання, а тому відповідно до ст. 81 КК України підпадає під умовно-дострокове звільнення.
Також, сторона захисту не погоджується із врахуванням судом першої інстанції правової позиції, викладеної в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки дана позиція застосовувалась до тлумачень положень старого КПК України, який був чинний з 01 квітня 1961 року по 20 листопада 2012 року і у звязку із зміною КПК України, на думку захисника, посилання суду на морально застарілу позицію Верховного Суду України, викладену в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року є недоцільним.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник засудженого в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Конфіскація майна є різновидом додаткового кримінального покарання і полягає в примусовому безплатному вилученні майна засудженого у власність держави. Порядок і умови виконання цього покарання зазначені у гл. 5 Положення про порядок і умови виконання в Україні кримінальних покарань, не пов`язаних із заходами виправно-трудового впливу на засуджених.
Виконання покарання у вигляді конфіскації майна здійснюється державною виконавчою службою районних (міських) управлінь юстиції за місцем перебування майна. Конфіскації підлягає майно, що є особистою власністю засудженого, в тому числі його частка в спільній власності, а також вклади засудженого. Не підлягає конфіскації майно, необхідне для самого засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна встановлено в додатку до КК України. Спори про належність майна, що підлягає конфіскації за вироком суду, вирішуються в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Після передачі конфіскованого майна фінансовим органам виконавчий лист з відміткою про виконання вироку повертається до суду, який його постановив. Фінансові органи передають суду, який постановив вирок, відомості, що підтверджують виконання вироку в частині конфіскації майна. Саме ця подія підтверджує факт виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до положень викладених у ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є звільненням засудженого від подальшого відбування призначеного покарання до закінчення строку покарання за наявності певних підстав, передбачених Кримінальним кодексом України. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Виходячи з аналізу діючого кримінально-процесуального закону, дострокове звільнення (тобто до закінчення строку), можливе за рішенням суду тільки щодо позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю (це єдине додаткове покарання, що має строковий характер).
Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_8 був засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
26 лютого 2021 року ОСОБА_8 був звільнений з місця відбуття покарання, після повного відбуття покарання у виді позбавлення волі.
В ході виконавчого провадження за вироком суду в частині конфіскації належного ОСОБА_8 особистого майна, державним виконавцем було накладено арешт на 1/3 частину квартири, яка належить йому на праві спільної власності з іншими членами сім`ї, однак виконавче провадження було завершено, конфіскація не відбулася.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбуття додаткового покарання, оскільки таке звільнення за додаткове покарання у виді конфіскації майна нормами КПК України не передбачено. Тобто, законодавець передбачає умовно-дострокове звільнення як за основне, так і за додаткове покарання, яке є строковим - має певний термін відбуття, а враховуючи те, що конфіскація майна як додатковий вид покарання не є строковим, не обчислюється годинами, місяцями, роками то і положення ст. 81 КК України в даному випадку не можуть бути застосовані.
Аналогічна правова позиція викладена в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року №?2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу сторони захисту на те, що у випадку порушення майнових прав засудженого та необхідності оскаржити накладений та незнятий арешт, останній не позбавлений можливості звернутись до суду за захистом своїх майнових інтересів в установленому законом порядку.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4