Справа № 541/434/21
ВИРОК
Іменем України

04 жовтня 2021 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000728 від 06 грудня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм ТОВ «Батьківщина Нива», не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2020 року близько 11-30 хв. водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався на ньому по вулиці Центральна в с. Попівка Миргородського району Полтавської області. Неподалік будинку № 50 по вказаній вулиці, маючи об`єктивну спроможність виявити перешкоду для руху у вигляді пішохода який рухався по проїзній частині дороги в попутному напрямку, водій ОСОБА_5 в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди в наслідок чого допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , який від отриманих в наслідок ДТП травм загинув.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 27 січня 2021 року № 298 причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма голови, що призвело до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, у м`яку мозкову оболонку та ускладнилися набряком речовини головного мозку. При судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_9 у нього виявлені численні тілесні ушкодження які могли утворитись від дії тупих твердих предметів, можливо при дорожньо-транспортній пригоді, по даності утворення можуть відповідати даті та обставинам дорожньо-транспортної пригоди і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 907 від 14 грудня 2020 року в умовах даної події водій автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Після вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 , усвідомлюючи даний факт, з метою уникнення відповідальності за скоєне та приховування факту вчинення ним даного кримінального правопорушення залишив місце ДТП та завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 якого своїми вищевказаними діями поставив у небезпечний для життя стан, незважаючи на вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху яким визначені обов`язки водія у разі причетності до ДТП, як то: негайно зупинити транспортний засіб і залишатись на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію та встановити знак аварійної зупинки; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, повідомити про ДТП орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди.

Натомість ОСОБА_5 попрямував від місця ДТП до покинутого домоволодіння по АДРЕСА_2 , де поряд з будинком заховав автомобіль «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 в чагарниках, а сам залишався біля нього до моменту його виявлення працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та повністю підтвердив всі обставини події відповідно до пред`явленого обвинувачення.

Зокрема вказав, що на ґрунті сварки з дівчиною вранці 06 грудня 2020 року вжив близько 0,5 літри горілки. Приблизно через дві години виїхав на автомобілі «ВАЗ 2106» білого кольору, яким він на протязі декількох місяців користувався на постійній основі, до місця проживання своїх батьків у с. Попівка Миргородського району. В зв`язку з погодними умовами (сонце та мороз) лобове скло автомобіля обледеніло та він розчистив перед виїздом лише його ліву частину. Через обледеніле скло він не помітив пішохода, що рухався по проїзній частині та допустив наїзд на нього. Під час наїзду рухався зі швидкість близько 50-55 км. на годину.

Зупинивши автомобіль він вийшов з нього, підійшов до пішохода та нахилився до нього. Побачивши чоловіка, що лежав на дорозі та стогнав він лякався та залишив місце ДТП. Після цього приїхав на вулицю Долина у вказаному селі, біля одного з господарств поставив автомобіль та знаходився біля нього.

Швидку допомогу та поліцію про ДТП не повідомляв, натомість повідомив про дану подію свою дівчину. Також заперечив свою причетність до ДТП коли до нього зателефонував та запитав про вказану подію свідок ОСОБА_10 .

Через свого батька він намагався примиритись з потерпілими та відшкодував шляхом поштових переказів 30000 грн. потерпілій ОСОБА_7 .

Заявлений цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, в частині моральної шкоди не визнав та в цьому питанні поклався на розсуд суду.

Окрім визнання вини самим обвинувачений вона підтверджується сукупністю нижче вказаних доказів у кримінальному провадженні, в тому числі показаннями потерпілих та свідків.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що він є офіцером ЗС України, має військове звання капітана та проходить військову службу у військовій частині, що розташована в АДРЕСА_3 . 06 грудня 2020 року, коли він знаходився за місцем служби йому зателефонувала мати та повідомила, що його батька ОСОБА_9 збив автомобіль. Після даної звістки він відразу виїхав до с. Попівка Миргородського району. В проміжок часу між 12-00 та 15-30 год. йому подзвонив мешканець вказаного села ОСОБА_12 та розповів про обставини ДТП та про причетність до неї обвинуваченого. Того ж дня він довідався про смерть батька та наявність у нього значної кількості тілесних ушкоджень від ДТП.

На поховання батька він витратив близько 20000 грн. Також 9000 грн. коштувало виготовлення висновку психологічної експертизи щодо розміру моральної шкоди.

Заявлений цивільний позов підтримав. Вказав, що відчуває страждання з приводу передчасної загибелі батька також страшною смертю. В зв`язку з даною подією командуванням військової частини його відсторонено від виконання завдань, що пов`язані із одержанням зброї, що негативним чином відбувається, як на його матеріальному забезпеченні, так і на подальших перспективах просування по службі. Відновлення можливості користуватись зброєю відбудеться лише після позитивного висновку психолога щодо його морального стану.

За час розслідування та розгляду судом кримінального провадження обвинувачений належним чином перед ним та дружиною загиблого не вибачився. В досить некоректній формі він намагався передати потерпілому 20000 грн, а коли вони не були прийняти ним переказав їх грошовим переказом іншому потерпілому дружині загиблого ОСОБА_7 .

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 повідомила, що є дружиною загиблого ОСОБА_9 та прожила з ним в шлюбі 36 років. Від шлюбу вони мають єдиного сина ОСОБА_13 .

В першій половині дня 06 грудня 2020 року її чоловік пішов до магазину, що розташований в центральній частині села Попівка Миргородського району. Через деякий час до неї додому приїхав ОСОБА_14 та повідомив, що з чоловіком стався негаразд в центрі села. Вона зібралась та разом з ним вирушила на місці події. Там вона побачила чоловіка з рота якого йшла кров, одна з ніг була переламана та через розірвані штани виглядала кістка. Було дуже багато крові, а поряд мались залишки розбитого автомобільного скла.

Присутні на місці намагались надати допомогу постраждалому, наклавши джгут на пошкоджену ногу. Потерпілий був в свідомості та весь час просив поставити його на ноги.

Швидкою медичною допомогою потерпілий був доставлений до Миргородської ЦРЛ де близько 16-00 год. помер від отриманих травм. Про вказану подію вона повідомила сина по телефону.

Обвинувачений не намагався вибачить перед нею, натомість за нього це робили його батьки.

Вказала, що з часу смерті чоловіка суттєво погіршився режим її життя та моральний стан. Практично кожного дня вона згадує обставини загибелі чоловіка та отримані ним ушкодження. Раніше вони існували за рахунок спільної пенсії, а після смерті чоловіка її пенсії не вистачає на сплату комунальних послуг та придбання навіть необхідного мінімуму товарів та послуг.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що один з днів в грудні 2020 року він приїхав до магазину та аптеки в центрі с. Попівка Миргородського району. Виходячи з магазину, він побачив автомобіль «Жигулі» білого кольору, що їхало зі швидкістю 50-60 км на годину. Більш детально роздивитись автомобіль він не встиг. В цей час він почув якийсь гучний стогін та побачив на автодорозі лежачого чоловіка. Даний чоловік лежав приблизно за 40 метрів від того місця, де він бачив білий автомобіль. Коли він під`їхав до потерпілого, то поряд зупинився зустрічний автомобіль, водій якого сказав, що потерпілим є ОСОБА_16 , а отже необхідно повідомити його дружину. Також він вказав, що бачив зустрічний автомобіль білого кольору, але уважно його не роздивився.

Після цього свідок поїхав до ОСОБА_17 та привіз її на місце події. Потерпілий був у свідомості, але у шоковому стані та весь час просив поставити його на ноги. З рота у нього бігла кров, одна з кісток ноги виглядала через одяг. Присутні перехожі намагались надати потерпілому допомогу та через незначний проміжок часу він був госпіталізований швидкою медичною допомогою, що прибула на місце.

Допитаний судом свідок ОСОБА_10 повідомив, що приблизно рік тому в с. Попівка Миргородського району побачив людей, які стояли біля чоловіка, що лежав на проїзній частині та зрозумів, що сталось ДТП. Зів слів працівників поліції він зрозумів, що за залишками вказівника повороту, який залишився на місці ДТП вони зробили висновок про причетність до ДТП автомобіля марки «ВАЗ». В той же день він бачив автомобіль «Жигулі» світлого кольору, що проїхав по його вулиці. Він зателефонував обвинуваченому ОСОБА_5 та запитав, чи то не він проїхав на вказаному автомобілі та чи не причетний він до ДТП, але останній це заперечив.

Потім він ще раз зустрів працівників поліції, які шукали причетний до ДТП автомобіль в районі вулиці Долина в с. Попівка. Проїхавши по вказаній вулиці, поряд з покинутим домоволодінням він виявив автомобіль ВАЗ світлого кольору з розбитим лобовим склом та якимись пошкодженнями передньої частини (детально не пам`ятає). Поряд з автомобілем знаходився ОСОБА_18 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та мав пригнічений вигляд. Через декілька хвилив на місце події прибули працівники поліції та провели медичне освідування ОСОБА_5 за допомогою алкотестера, під час якого у нього було зафіксовано стан сп`яніння.

Допитаний судом свідок ОСОБА_19 повідомив, що в обідній час в центрі с. Попівка він виявив, що на дорозі лежить пішохід. Оскілки було слизько він підійшов до нього щоб допомогти та побачив, що він весь у крові. За допомогою, ще одного чоловіка вони перемістили потерпілого з проїзної частини на узбіччя. Потерпілий був в шоковому стані та мав незв`язану мову. За декілька метрів під потерпілого мався осип лобового скла автомобіля та продукти харчування, які ніс потерпілий. За вказаними ознаками присутні зрозуміли що сталась ДТП.

Допитаний судом свідок ОСОБА_20 повідомив, що близько 11-30 год. 06.12.2020 він проїжджав на автомобілі через с. Попівка та в центрі біля магазинів побачив чоловіка, що лежав на проїзній частині. По осипу скла на місці події він здогадався, що сталась ДТП. За допомогою присутніх вони прибрали потерпілого з проїзної частини щоб уникнути повторного наїзду на нього.

Потерпілий мав серйозні ушкодження, був в крові та перебував у больовому шоці. Свідок викликав на місце події швидку, яка прибула приблизно через 10 хвилин та поліцію, допоміг завантажити потерпілого в автомобіль швидкої.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілих та свідків вина ОСОБА_5 підтверджується наступними дослідженими судом доказами :

- рапортами помічника чергового Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_21 про надходження з різних джерел інформації про ДТП з травмованими в с. Попівка Миргородського району Полтавської області 06.12.2020. Зокрема перше повідомлення про ДТП надійшло оператору 102 Київської області о 12-00 год. 06.12.2020 від громадянки ОСОБА_22 .

Остання повідомила, що близько 30 год. тому їй зателефонував її колишній співмешканець ОСОБА_5 та повідомив, що щойно на авто ВАЗ 2106 білого кольору здійснив наїзд на невідомого чоловіка та поїхав з місця, залишив автомобіль в кущах на вул. Долина. Заявниця просить не повідомляти її співмешканцю хто саме викликав поліцію (т.1 а.с.160-164);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06 грудня 2020 року з додатками у вигляді план-схеми місця ДТП та фототаблиць. Під час даної слідчої дії оглянуто та зафіксовано дорожню обстановку на місці події, зокрема визначено ширину проїзної частини, з прив`язкою до сталих орієнтирів визначено місце знаходження осипу скла, залишків автомобільного вказівника повороту, особистих речей потерпілого (продуктів харчування), речовини бурого кольору на дорожньому покритті. Залишки складових частин автомобіля та речовину бурого кольору вилучено з місця події (т.1 а.с. 165-180);

- протоколом огляду місця події від 06 грудня 2020 року з додатками у вигляді фототаблиць. Під час даної слідчої дії оглянуто та зафіксовано положення пошкодження (передня частина автомобіля, відсутність лобового скла) захованого неподалік господарства по АДРЕСА_2 автомобіля «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору (т.1 а.с. 181-184);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_9 під час його дослідження 07.12.2020 з додатками у вигляді фототаблиць (а.с.187-196);

- копією лікарського свідоцтва про смерть № 298 від 07.12.2020 згідно якого причиною смерті ОСОБА_9 06.12.2020 стала тупа травма голови, крововилив в мозок (а.т.1 а.с. 197);

- супровідним листом ТОВ «Батьківщина-Нива» від 18.01.2021 № 07 за яким на запит слідчого Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_23 направлено відеозапис з камер спостереження магазину «Щедра Нива» по вул. Центральній, 81 по факту ДТП, що сталась 06.12.2020 в с. Попівка Миргородського району (т.1 а.с.220-221).

- протоколом огляду (перегляду відеозапису) від 18 січня 2021 року зі скріншотами основних моментів ДТП та поведінки водія після нього (т.1 а.с. 226);

- протоколом огляду (перегляду відеозапису) від 24 лютого 2021 року зі скріншотами основних моментів ДТП та поведінки водія після нього. Під час перегляду ОСОБА_5 в присутності захисника підтвердив, що на відеозапису зображеного його автомобіль, яким було скоєно наїзд. Також ОСОБА_5 впізнав себе на відеозапису, як водія автомобіля який збив чоловіка (т.2 а.с. 29-33);

- відеозаписом моменту ДТП з камери відеоспостереження, який міститься на DVD-R диску. Під час перегляду в судовому засіданні відео файлу, що був створений за допомогою камери відеоспостереження на магазинці по вул. Центральна, 81 в с. Попівка Миргородського району встановлено, що на відеозапису мається момент наїзду автомобіля білого кольору на пішохода, що рухався по краю проїзної частини в попутному напрямку (зліва направо при перегляді). Тіло пішохода після наїзду перебувало на капоті автомобіля, а потім впало на проїзну частину. Після того як автомобіль зупинився за декілька метрів від місця наїзду, його водій вийшов, підійшов до тіла потерпілого, що знаходилось позаду автомобіля, нахилився до нього, а потім повернувся до автомобіля та на ньому залишив місце ДТП (т.2 а.с. 34);

- копією картки виїзду швидкої медичної допомоги в № 221682 від 06.12.2020 Згідно наявної у ній інформації виклик на ДТП з травмованими в с. Попівка (біля магазину) надійшов у 11-38 год. Прибуття на місце 11-43 год. Потерпілого ОСОБА_9 доставлено до травматологічного відділення ЦРЛ та прийнято о 12-50 год. (т.2 а.с.37-38).

- висновком судово-медичної експертизи № 298 від 27.01.2021 згідно якого причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма голови, що призвело до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, у м`яку мозкову оболонку та ускладнились набряком речовини головного мозку. При судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_9 у нього виявлені слідуючи тілесні ушкодження: крововилив у м`які тканини голови в тім`яній ділянці та у м`яку мозкову оболонку майже по всій поверхні правої півкулі; тім`яної ділянки лівої півкулі головного мозку та по всій поверхні мозочку; косо-поперечний перелом правого стегна у верхній третині; відкритий скалковий перелом кісток лівої великогомілкової та малогомілкової кісток; перелом 4,5,6,7,8 ребер справа, по декількох анатомічних лініях; садна, що розташовані: на правій щоці, в ділянці зовнішнього кута правого ока; в ділянці правої надбрівної дуги; в ділянці лоба зправа; на спинці носа, з розповсюдженням на стінки з ліва та зправа; на лобі зліва; на тилі лівої кисті; в ділянці основної фаланги 3-го пальця правої кисті; в тім`яній ділянці в середній частині; синці, що розташовані; навкруг правого ока; на спинці носа; на тилі лівої кисті; на тильній поверхні лівого передпліччя в верхній третин; на тилі правої кисті; на задній поверхні правого колінного суглобу, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів, також, можливо при дорожньо-транспортній пригоді, по даності утворення можуть відповідати даті та обставинам дорожньо-транспортної пригоди і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті (т. 1 а.с. 228-230);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 21 від 11.02.2021 згідно якого навіть за умови надання гр. ОСОБА_9 своєчасної (безпосередньо після травмування) кваліфікованої медичної допомоги, гарантувати збереження його життя (запобігання смерті) неможливо (т.1 а.с.235-240);

- висновком судової автотехнічної експертизи від 14.12.2020 № 907 згідно якого в умовах даної події водій автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (т.1 а.с.243-246);

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 згідно якого автомобіль ВАЗ 2106 білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_24 , мешканцю м. Миргород (т.2 а.с.10)

- копією висновку КНЗ «Миргородська ЦРЛ» № 149 від 06.12.2020 згідно якого за результатами медичного огляду проведеного в період з 15-40 год. по 16-00 год. 06 грудня 2020 року виявлено перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.с.11);

- копією протоколу серії ДПР18 № 245043 від 06.12.2020 складеного за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_25 ., який того ж дня об 11-19 год. в с. Попівка Миргородського району по вул. Центральній, 81 керував т.з. ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується даними алкотестера. Згідно письмового пояснення правопорушника він «випив 0,5 водки та керував автомобілем ВАЗ 2106» (т.2 а.с. 12);

- копією постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 січня 2021 року № 541/2405/20, яка 18.01.2021 набрала законної сили, відповідно до якої ОСОБА_5 визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно мотивувальної частини рішення суду 06.12.2020 року о 11-19 год. по вул. Центральній, 81 в с. Попівка Миргородського району водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема результат огляду на стан сп`яніння, що проводився працівниками поліції з використанням алкотестера склав 2,0 проміле алкоголю в крові ОСОБА_5 (т.2 а.с. 66-70).

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не побачив пішохода через обледеніле лобове скло на висновки суду не впливають. Так, згідно підпунктів «а» та «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Також критично суд ставиться до показань обвинуваченого про те, що швидку допомогу та поліцію він намагався викликати через свою колишню співмешканку. Зокрема, сам обвинувачений не був технічно обмежений у можливості виконати вказані дії самостійно та був прямо зобов`язаний це зробити в силу вимог п. 2.10 ПДР. Крім того, повідомивши поліцію про факт ДТП лише через 30 хвилин після телефонного дзвінка від ОСОБА_5 громадянка ОСОБА_22 попросила не повідомляти його про те, хто саме викликав поліцію, що повністю спростовує показання обвинуваченого в цій частині.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та за ч.1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані тілесні ушкодження, особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України та призначає його відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості кожного вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений судимостей не має, офіційно працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с.3-8).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття. Зокрема зовнішня поведінка обвинуваченого в судовому засіданні вказує на те, що він відчуває внутрішні переживання з приводу того, що сталося, моральне засуджую свою поведінку, в повному обсязі усвідомлює свою вину, відчуває почуття сорому та докори сумління.

Суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, як вказано в обвинувальному акті.

На думку суду визнання вини обвинуваченим та не перешкоджання ним досудовому розслідуванню не є доказом того, що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. У своїх постановах від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17 та від 07 квітня 2021 року у справі 263/15605/17 Верховний Суд вказав, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

В даному випадку розкриттю злочину сприяло безпосереднє виявлення обвинуваченого поряд з пошкодженим в ДТП та прихованим автомобілем, своєчасна перевірка водія на стан алкогольного сп`яніння на місці виявлення транспортного засобу, наявність записів з камер спостереження та значної кількості свідків.

Натомість первісна поведінка обвинуваченого свідчила, що він навпаки намагався приховати свою причетність до ДТП та уникнути відповідальності та змінив її лише внаслідок наявності значної кількості очевидних та неспростовних доказів його вини.

Суд не вважає, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого й відшкодування обвинуваченим частини завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Так у своїй постанові від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17 Верховний суд вказав, що повне відшкодування заподіяних збитків або усунення заподіяної шкоди означає задоволення в повному обсязі розумних претензій потерпілого. Відшкодування збитків або усунення шкоди має бути добровільним.

В даному випадку обвинувачений відшкодував вже після пред`явлення до нього цивільного позову лише незначну частину заявленої моральної шкоди та лише одному з потерпілих.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд вважає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з викладеного, врахувавши конкретні обставини кожного з вчинених кримінальних правопорушень, наслідки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК у вигляді смерті потерпілого, поведінку обвинуваченого відразу після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, що полягала у намаганні уникнути кримінальної відповідальності шляхом залишення місця ДТП, приховувані пошкодженого в ДТП автомобіля, наявність по одній обставині, які, як пом`якшують, так і обтяжують покарання, позицію потерпілих, які наполягали на суворому покарані для обвинуваченого, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити основне покарання у вигляді реального позбавлення волі із застосуванням ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених окремо за кожне кримінальне правопорушення, що буде необхідним і достатніми для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення аналогічних злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Зважаючи на обставини ДТП, зокрема вчинення його обвинуваченим в центрі населеного пункту в стані алкогольного сп`яніння, наслідки ДТП у вигляді отримання постраждалим множинних травм не сумісних із життям, та, як наслідок, його загибель, поведінку обвинуваченого після його вчинення, яка характеризується порушенням ряду вимог ПДР, які регламентують дії водія в разі його причетності до ДТП, те, що на момент розгляду справи робота обвинуваченого не пов`язана із керуванням ним транспортними засобами, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ст. 286 КК України, що буде цілком справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

При цьому на вказаний висновок суду не впливає той факт, що постановою Миргородського міськрайонного суду від 06 січня 2021 року на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Так дане стягнення накладено в адміністративному порядку, має тимчасовий характер та обмежується однорічним строком, перебіг якого розпочався з 18.01.2021 (ч.3 с. 291 КУпАП). При цьому на момент накладення даного стягнення обвинувачений ОСОБА_18 мав посвідчення водія серії НОМЕР_3 з відкритими категоріями «В1, В, С1, С, СЕ».

Відповідно до роз`яснень наведених в абз. 3 п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, уникнення, передбачених ст. 177 КПК України процесуальних ризиків, як-то ухилення або переховування обвинуваченого від суду та органів на які покладається виконання вироку суду, з огляду на тяжкість покарання яке призначено обвинуваченому, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Питання, заявлених потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до обвинуваченого цивільних позовів про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої злочином (т.1 а.с. 7-8), суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи, що позов ОСОБА_6 підлягає повному задоволенню, а позов ОСОБА_7 частковому.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 4 ст. 1193 ЦК суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Таким чином, на висновки суду щодо розміру відшкодування як за завдану матеріальну, так і моральну шкоду, не впливає матеріальний стан обвинуваченого, зокрема розмір його заробітної плати, наявність утриманців тощо.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено до стягнення з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 18753 грн, яка складається з 9753 грн, що були витрачені безпосередньо на поховання потерпілого ОСОБА_9 та пов`язані з цим ритуальні обряди, а також 9000 грн, що були витрачені потерпілим на складання висновку психологічного обстеження. Вищевказані витрати підтверджуються дослідженими судом доказами. Позов в цій частині визнаний обвинуваченим, а отже підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Згідно ч.1, п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п. 1-2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК).

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема детальних пояснень самого потерпілого, висновку за результатами психологічного обстеження ОСОБА_6 , суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 внаслідок трагічної загибелі його батька, поведінки обвинуваченого яка полягала в первісному намаганні приховати свою причетність до ДТП, зазнав значних душевних і психічних страждань, що виразились у тривалому переживанні з приводу втрати близької людини, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності викликаних вказаною подією, подальшими слідчими діями та судовими засіданнями, що примушують згадувати обставин смерті батька ще не один раз.

Зокрема дана події призвела до зарахування потерпілого, який є кадровим офіцером ЗС України, до групи посиленого психологічного впливу в/ч НОМЕР_4 , що негативним чином відбивається на подальшому проходженні ним військової кар`єри, рівні матеріального забезпечення тощо.

З висновку психолога вбачається, що інтенсивність та глибина внутрішніх переживань ОСОБА_11 обумовлена його індивідуально-психологічними особливостями та досвідом участі в бойових діях.

На думку суду, потерпілий справедливо та вірно оцінив характер та обсяг перенесених ним моральних страждань в грошовому еквіваленті, а отже виходячи з характеру кримінального правопорушення, ступеню вини обвинуваченого ОСОБА_5 , керуючись принципами справедливості, розумності та співмірності, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди підлягає повному задоволенню.

На думку суду потерпіла ОСОБА_7 внаслідок трагічної загибелі чоловіка, поведінки обвинуваченого яка полягала в первісному намаганні приховати свою причетність до ДТП також зазнала значних душевних і психічних страждань, що виразились у тривалому переживанні з приводу втрати близької людини, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності викликаних вказаною подією, подальшими слідчими діями та судовими засіданнями, що примушують згадувати обставин смерті чоловіка ще не один раз.

Разом з тим, суд вважає що її душевні страждання з вищенаведеного приводу є значно меншими ніж переживання сина померлого з даного приводу, що обумовлюється її життєвим досвідом, віком та пов`язаними з ним психологічними процесами та життєвими пріоритетами. Отже, суд вважає, що потерпілою ОСОБА_7 дещо завищено розмір моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши обставини кримінального правопорушення та їх впив на потерпілу, наведені потерпілою дані щодо характеру та обсягу пережитих нею моральних страждань, суд вважає, що на користь потерпілої ОСОБА_7 з обвинуваченого необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 300000 грн. З огляду на те, що під час судового розгляду обвинувачений виплатив потерпілій ОСОБА_7 30000 грн. - до стягнення підлягає сума у розмірі 270000 грн.

На підставі ст. 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого 1307,60 грн. на відшкодування процесуальних витрат по залученню експерта.

На відшкодуванні інших процесуальних витрат, визначених ст. 124 КПК України учасники справи не наполягають, документально таки витрати не підтверджуються.

Долю речових доказів слід вирішити, керуючись приписами ст. 100 КПК України, а саме автомобіль повернути користувачу, мобільний телефон - повернути власнику, диск з відеозаписами камер відеоспостереження зберігати при матеріалах кримінального провадження, змиви, уламки скла, світового покажчика повороту знищити.

Враховуючи те, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що автомобіль був придбаний його батьком, суд вважає необхідним повернути автомобіль останньому.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України та призначити йому наступні покарання:

- за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- за ч.1 ст. 135 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не застосовувати.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту взяття обвинуваченого під варту в залі суду, а саме з 04 жовтня 2021 року.

Зарахувати ОСОБА_5 за правилами ст. 72 КК України у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення за період з 19 січня 2021 року по 27 січня 2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1307 (одну тисячу триста сім) грн. 60 коп. на відшкодування витрат по залученню експерта у кримінальному провадженні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 18753 (вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят три) грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 500000 (п`ятсот тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а всього стягнути 518753 (п`ятсот вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят три).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 270000 (двісті сімдесят) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Автомобіль «ВАЗ 2106» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 повернути користувачу ОСОБА_26 .

Мобільний телефон кнопковий «Нокіа» та дві сім-картки оператора телекомунікацій «Київстар» повернути ОСОБА_5 .

Уламки світлового покажчика повороту, осип скла, змиви знищити.

Компакт диск з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1