Справа № 164/55/22 Провадження №11-кп/802/363/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою у підготовчому судовому засіданні під час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК, ч. 2 ст. 307 КК, ч. 3 ст. 307 КК, ч. 4 ст. 321 КК, ч. 2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК, ч. 2 ст. 190 КК, ч. 2 ст. 307 КК, ч. 3 ст. 307 КК, ч. 4 ст. 321 КК, ч. 2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 11 квітня 2022 року включно без визначення розміру застави.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_6 в минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, є раніше судимий, обвинувачується у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинив, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, а тому є достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим застосував щодо обвинуваченого саме такий захід забезпечення кримінального провадження.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Зазначає про те, що ані слідчим, ані прокурором під час розгляду клопотання не було надано жодних доказів наявності ризиків, на які вказується у клопотанні, а також доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Апеляційний розгляд провадження у відповідності до ч.4 ст.422-1 КПК України здійснюється без участі сторін кримінального провадження, оскільки не було заявлено клопотань про його розгляд за участю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.
Судом встановлено, що в даний час у провадженні Маневицького районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК, ч. 2 ст. 307 КК, ч. 3 ст. 307 КК, ч. 4 ст. 321 КК, ч. 2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК, ч. 2 ст. 190 КК, ч. 2 ст. 307 КК, ч. 3 ст. 307 КК, ч. 4 ст. 321 КК, ч. 2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.
При цьому, суд врахував, що клопотання про обрання запобіжного заходу передано до суду для розгляду по суті з обвинувальним актом, копія якого вручена ОСОБА_6 , а тому він набув статусу обвинуваченого. З огляду на цю стадію кримінального провадження для вирішення питання обрання запобіжного заходу, відсутня необхідність оцінки зібраних у справі доказів на підтвердження чи спростування обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Також встановлено, що обираючи ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК, ч. 2 ст. 190 КК, ч. 2 ст. 307 КК, ч. 3 ст. 307 КК, ч. 4 ст. 321 КК, ч. 2 ст. 255-1 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких і особливо тяжких злочинів, а також взяв до уваги те, що останній притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, є раніше судимий, обвинувачується у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинив, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, не працює.
Також, судом першої інстанції встановлено, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з тим, прокурор обґрунтував наявність виняткових обставин, які дають можливість суду обмежити право обвинуваченого на свободу. А тому врахувавши в сукупності всі обставини, суд прийшов до висновку, що лише запобіжний захід, передбачений ст.183 КПК України, у вигляді тримання під вартою здатен запобігти ризикам, наявність яких була доведена прокурором при розгляді даного клопотання, і жоден більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не здатний запобігти зазначеним ризикам.
Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не втратили свою актуальність.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 того що останній обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в ІТТ та слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його обрання.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді