У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/468/21
Номер провадження 1-о/184/1/21

06 вересня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року за нововиявленими або виключними обставинами,

учасники процесу: прокурор ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_3

захисник засудженого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року за нововиявленими або виключними обставинами.

В обґрунтування поданої заяви засуджений ОСОБА_3 посилається на те, що вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року його було визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 389 КК України, за злісне та умисне ухилення від відбування 160 годин громадських робіт та здійснено заміну громадських робіт на арешт строком до 1 місяця 10 днів. Не погоджуючись з вказаним рішенням, він 02.04.2021 р. звернувся з апеляційною скаргою до Дніпровського апеляційного суду, яким 19.04.2021 р. було ухвалено рішення про відмову у відкритті провадження. Наведене стало приводом для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключеними обставинами, зокрема, звертається увага на те, що вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 р. у справі №184/1876/20 було скеровано до Покровського відділу філії Державної установи «Центр пробації», де його було взято на облік як особу, засуджену до кримінального покарання у вигляді громадських робіт. 29.12.2020 р. старшим інспектором Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» йому ( ОСОБА_3 ) було видано направлення для відбуття громадських робіт строком 160 год. до Покровського МКП «Добробут», згідно якого він повинен був приступити до відбуття громадських робіт з 04.01.2021 р. Потім, як йому стало відомо пізніше, з вироку суду від 12.03.2021 р., відносно нього було складено декілька графіків відпрацювання, з якими його начебто було ознайомлено під підпис, а фактично ст. інспектором Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_6 йому було повідомлено, що він повинен робити й де він повинен відбувати громадські роботи.

За час відбування громадських робіт протягом січня лютого 2021 р., він регулярно прибував до призначеного місця відбуття громадських робіт, де він постійно намагався відшукати відповідальну посадову особу МКП «Добробут» для узгодження питання щодо визначення характеру громадських робіт на даному підприємстві, враховуючи його хронічні захворювання та загальний не задовільний стан здоров`я. Однак, дані прохання представниками МКП «Добробут» враховано не були.

Таким чином, вважає підставами для перегляду судового рішення є:

-Штучне створення доказів та неправильність їх тлумачення (розгляду) та надання показань свідків (посадових осіб та працівників МКП «Добробут», інших осіб), на яких ґрунтується обвинувачення відносно нього; відсутність конкретних вказівок зі сторони керівництва МКП «Добробут» щодо робіт, які йому слід було виконувати; не врахування посадовими особами МКП «Добробут» зауважень щодо його не задовільного стану здоров`я, що можливо віднести до інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, та які самі по собі доводять неправильність вироку, що належить перегляду.

-З метою штучного створення (підроблення) доказів, на яких ґрунтується вирок, начальником Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» складено довідку, згідно якої станом на 21.01.2021 р. ним не відпрацьовано жодної години громадських робіт, що не відповідає дійсності, так як він неодноразово в робочі дні прибував для отримання наряду, вказівок від керівництва МКП «Добробут» та отримання робочого інвентарю, однак, керівництво вказаного підприємства здебільшого було відсутнє на робочих місцях, тобто воно фактично не могло його бачити перед та під час відпрацювання громадських робіт, а також він фактично був позбавлений можливості повідомити останніх про погіршення стану його здоров`я в середині січня. Через півтора тижня, наприкінці січня місяця 2021 р. він вжив заходів щодо звернення до лікарні за медичною допомогою, однак йому було повідомлено щодо необхідності зареєструватись у відповідного сімейного лікаря. На початку лютого 2021 р., а саме, 02.02.2021 р., він зареєструвався у системі МОЗ України, де за ним було закріплено сімейного лікаря терапевта, який й почав його лікування, що підтверджується наявними довідками, виписками лікаря направленням на здачу аналізів, фіскальними чеками та квитанціями з аптек щодо придбання ліків (всі наявні в нього та перелічені документи додані до вказаної заяви). Зазначені вище факти можуть бути підтверджені свідченнями свідків, які регулярно бачили його на подвір`ї МКП «Добробут». Вищевикладене також свідчить про факти введення працівниками відділення поліції №2 (м. Покров) Нікопольського районного управління поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області суду в оману, надавши на судовий розгляд документи з його підробленими підписами (ознайомлення) в офіційних, процесуальних документах даної кримінальної справи та документах, які стали підставою для її порушення;

-Відсутність «безкоштовного» адвоката ОСОБА_7 під час невідомого йому ( ОСОБА_3 ) добровільному наданні письмових заяв про беззаперечне визнання вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, погодження із встановленими досудовим розслідуванням обставин та ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно із ч.2 ст. 302 КПК України, про погодження з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку за відсутністю учасників судового провадження. Тобто адвоката ОСОБА_7 він жодного разу не бачив під час проведення процесуальних дій за даною кримінальною справою чи під час інших процесуальних заходів, жодних документів з ним не складав.

Наведені обставини він ( ОСОБА_3 ) вважає істотними для справи, які стали йому відомі після отримання 28.04.2021 р. ухвали про відмову у відкритті провадження Дніпровським апеляційним судом від 19.04.2021 р.

З огляду на наведене, засуджений ОСОБА_3 просить скасувати рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 р. у справі №184/468/21 та призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 26.05.2021 р. було відкрито кримінальне провадження за заявою засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 р. за нововиявленими обставинами, виконання зазначеного вироку зупинено до перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 підтримали подану заяву та уточнили, що основними підставами для скасування судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами є порушення права на захист ОСОБА_3 та штучне створення (підроблення) документів, а саме:

-Наказу Покровського МКП «Добробут» від 29.12.2020 р. №1044 про прийом з 04.01.2021 р. ОСОБА_3 робітником з благоустрою на громадські роботи, оскільки він ( ОСОБА_3 ) не підписував зазначений документ;

-Графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_8 з 04.01.2021 по 29.01.2021 р., складеного директором парку ім. Б.Мозолевського ОСОБА_9 29.12.2020 р., оскільки він ( ОСОБА_3 ) не підписував зазначений документ;

-Довідки Покровського МКП «Добробут» від 14.01.2021 р., адресовану начальнику Покровського міського сектору філії ДУ «Центр пробації у Дніпропетровській області, про те, що засуджений ОСОБА_3 з 04.01.2021 р. по сьогоднішній день не з`явився для відпрацювання громадських робіт згідно складеного графіка, оскільки вказаний документ не відповідає фактичним даним, що підтверджується поясненнями самого ОСОБА_3 та наданими посадовим особами медичними довідками;

- Довідки начальника Покровського міського відділу філії ДУ «Центр пробації у Дніпропетровській області, адресованої на начальника Покровського ВП Нікольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про те, що станом на 21.01.2021 р. ОСОБА_3 не відпрацював жодної години громадських робіт та допустив 10 днів прогулів у січні 2021 р., оскільки вказаний документ не відповідає фактичним даним;

-Заяви підозрюваного ОСОБА_3 про згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, оскільки 02.03.2021 р. підписання процесуальних документів здійснено ним без присутності захисника ОСОБА_7 .

На підтвердження зазначених обставин засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили допитати у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з метою підтвердження факту здійснення відпрацювання ОСОБА_3 громадських робіт, свідка ОСОБА_13 та адвоката ОСОБА_7 з приводу фактичної відсутності захисника під час закінчення дізнання у кримінальному провадженні №0000032 від 22.01.2021 року.

У зв`язку із зазначеним засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили скасувати вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 року у справі №184/468/21 та призначити справу до нового розгляду.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого про перегляд вироку суду за нововиявленими та виключними обставинами заперечував, враховуючи недоведеність зазначених обставин.

Розглянувши матеріали справи, допитавши заявлених свідків, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 р. у справі №184/1876/20 ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.263 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк сто шістдесят годин.

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 року у справі №184/468/21 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 місяця арешту. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_3 за цим вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду від 17.11.2020 р., здійснивши переведення за правилами ч.1 ст.72 КК України менш суворого виду покарання - громадських робіт в більш суворий вид покарання - арешт, виходячи з того, що одному дню арешту відповідає 8 годин громадських робіт, та призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту строком на 1 місяць 10 днів. Зазначений вирок суду розглянутий в порядку ст.ст. 381 382 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх; його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Зазначеним вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 року було встановлено винуватість ОСОБА_3 в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, призначених вироком Орджонікідзевського міського суду від 17.11.2020 року (залишок невідпрацьованих громадських робіт станом на 26.02.2021 року склав 152 години). При цьому, окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, судом були досліджені та покладені в основу вироку докази винуватості останнього, встановленими органом досудового розслідування, а саме:

- витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000032 від 22.01.2021 року, згідно якого 22.01.2021 року до ЧЧ Покровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від Покровського відділу філії Державної установи «Центр пробації» про те, що ОСОБА_3 ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт;

- рапорт ст. інспектора-чергового Покровського ВП, згідно якого 22.01.2021 року о 10.38 годині надійшла заява до РУ про те, що 22.01.2021 року о 10.32 годині за адресою: м. Покров, вул.Чехова, 7, надійшло поштою вх.323 від 22.01.2021 року з «Центру пробації» про те, що ОСОБА_3 не виконує рішення суду;

- довідка начальника Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, згідно якої ОСОБА_3 станом на 21.01.2021 року не відпрацював жодної години громадських робіт та допустив 10 днів прогулів у січні 2021 року;

- підписка від 29.12.2020 року, згідно якої ОСОБА_3 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України;

- направлення Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, згідно якого ОСОБА_3 направлено до ПМКП «Добробут» для відбування призначеного вироком суду покарання;

- наказ №1044 від 29.12.2020 року, згідно якого ОСОБА_3 прийнято з 04.01.2021 року робітником з благоустрою на громадські роботи;

- табель виходу на роботу засудженого до громадських робіт за січень 2021 року, згідно якого ОСОБА_3 фактично відпрацював 0 годин;

- пояснення ОСОБА_3 , згідно якого останній повідомив, що з 04.01.2021 року по 13.01.2021 року включно не з`явився до ПМКП «Добробут» для відпрацювання громадських робіт, тому що погано себе почував, до лікарні не звертався;

- довідка директора ПМКП «Добробут», згідно якої ОСОБА_3 з 04.01.2021 року по сьогоднішній день не з`явився для відпрацював громадських робіт згідно складеного графіка;

- пояснення ОСОБА_3 , згідно якого останній повідомив, що 18.01.2021 року, 19.01.2021 року, 20.01.2021 року, 21.01.2021 року не з`явився до ПМКП «Добробут» для відпрацювання громадських робіт, тому що погано себе почував, до лікарні не звертався;

- інформація КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Дніпропетровської області» №294 від 29.01.2021р., згідно якої ОСОБА_3 в період з 04.01.2021 року по 29.01.2021 року до лікарні за медичною допомогою не звертався;

- протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 29.01.2021року, згідно якого останній повідомив, що він працює в ПМКП «Добробут» директором парку ім. Б.Мозолевського та слідкує за громадянами, які відбувають покарання у вигляді громадських робіт. На підставі направлення від 24.12.2020 року за №21/24/2647-20 Покровського МС філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області виданий наказ №1044від 29.12.2020року про прийом з 04.01.2021року на громадські роботи до парку ім. Б.Мозолевського ОСОБА_3 для відбування покарання у вигляді громадських робіт строком 160 годин, які йому постановлено за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2020р. Для відбування вказаного покарання був складений графік виходу на роботу ОСОБА_3 , до якого застосовано покарання у вигляді громадських робіт, з яким його ознайомлено29.12.2020р. Згідно вказаного графіку ОСОБА_3 повинен був працювати в робочі дні по 4годин, а саме 04, 05, 06, 11, 12, 13, 18, 19, 20, 21, 22, 25, 26, 27, 28, 29 січня 2021 року. Проте, 04,05,06,11,12,13 січня 2021 року ОСОБА_3 для відпрацювання громадських робіт до парку не з`явився. Про це була складена довідка, яка направлена до Покровського МС філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Після направлення довідки ОСОБА_3 не прийшов відпрацьовувати громадські роботи станом на 14 січня 2021 року. Про причини своєї неявки повідомив поясненням, наданим державному виконавцю ст. інспектором Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_15 , що 04, 05, 06, 11, 12 та 13 січня 2021 року він погано себе почував, не надавши відповідних документів, які б підтверджували цей факт. Проте, 18,19,20,21,22,25,26,27,28 та 29 січня 2021 року ОСОБА_3 знову для відпрацювання громадських робіт до парку не з`явився. Про цей факт було відібрано пояснення від 21.01.2021 року ст. інспектором Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_15 від ОСОБА_3 , в якому він зазначив, що погано себе почував, не надавши відповідних документів, які б підтверджували цей факт. Зазначені прогули у січні було відмічено в табелю виходу на роботу. Станом на 29 січня 2021 року ОСОБА_3 не відпрацював жодної години призначеного йому покарання, тобто залишок становить 160 не відпрацьованих годин;

- протокол допитом свідка ОСОБА_6 від 29.01.2021 року, згідно якого останній повідомив, що він працює старшим інспектором Покровського МС філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області. 17.11.2020 року на виконання до Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, надійшов вирок Орджонікідзевського міського у Дніпропетровської області відносно ОСОБА_3 , який засуджений до покарання у виді 160 годин громадських робіт. 29.12.2020 року ОСОБА_3 під підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також з відповідальністю за ухилення від відбування покарання. Засудженому в цей же день було видано направлення до ПМКП «Добробут» для відбування покарання у виді громадських робіт. Наказом №1044 від 29.12.2020 року ОСОБА_3 був прийнятий для відпрацювання громадських робіт до ПМКП «Добробут», засуджений повинен був відпрацьовувати громадські роботи в парку ім.Б.Мозолевського, згідно складеного графіка відпрацювання громадських робіт, з якими ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. З 04, 05, 11, 12, 13 січня 2021 року включно, засуджений не з`являвся в парк ім. Б. Мозолевського для відпрацювання громадських робіт. Про причини не виходу ОСОБА_3 до ПМКП «Добробут» та Покровського МВ філії ДУ «Центр пробації» не повідомляв. Потім 13.01.2021 року ОСОБА_3 надав письмове пояснення, в якому зазначив, що з 04 по 13 січня 2021 року включно не з`являвся на відпрацювання громадських робіт без поважних причин, та документально підтвердити поважність невиходу на відпрацювання громадських робіт не може, що суперечить вимогам ст. 37 КВК України. Цього ж дня засудженому під підпис було винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та повторно роз`яснено порядок відбування громадських робіт, відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт. Також засудженому повторно було доведено, що поважні причини невиходу на відпрацювання громадських робіт повинні бути документально підтверджені. Станом на 29.01.2021 року ОСОБА_3 не відпрацював жодної години громадських робіт та допустив 16 днів прогулів у січні 2021 року;

- довідка в.о. директора ПМКП «Добробут», згідно якої ОСОБА_3 з 12, 15, 16, 17 лютого 2021 року не з`явився для відпрацював громадських робіт згідно складеного графіка;

- табель виходу на роботу засудженого до громадських робіт за лютий 2021 року, згідно якого ОСОБА_3 фактично відпрацював 8 годин;

- протокол допитом свідка ОСОБА_16 від 26.02.2021 року, згідно якого останній повідомив, що він працює в ПМКП «Добробут» на посаді виконуючого обов`язки директора парку ім.Б.Мозолевського м. Покров Дніпропетровської області та слідкує за громадянами, які відбувають покарання у вигляді громадських робіт в парку. 08.02.2021року для відбування покарання засудженого ОСОБА_3 був складений новий графік виходу на роботу, з яким його ознайомлено 08.02.2021р. Згідно вказаного графіку ОСОБА_3 повинен був працювати в робочі дні по 4 години, а саме 12, 15, 16, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 26 лютого 2021 року. Проте, 12,15,16 та 17 лютого 2021 року ОСОБА_3 для відпрацювання громадських робіт до парку не з`явився. Про це складена довідка, яка направлена до Покровського МС філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Потім 17.02.2021 року ОСОБА_3 виявив бажання зробити новий графік виходу на роботу, тому що не може приходити до парку з 08 ранку. В цей же день був зроблений новий графік виходу на роботу з 12 години по 16 годину. Проте, 19, 23, 24, 25, 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 знову для відпрацювання громадських робіт до парку не з`явився. Зазначені прогули у січні було відмічено в табелі виходу на роботу. Відповідно складеного нового графіку, ОСОБА_3 відпрацював два дні громадських робіт, а саме 18.02.2021 та 23.02.2021 року. Таким чином, станом на 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 відпрацював 8 години призначеного йому покарання, тобто залишок становить 152 не відпрацьованих години. 01.04.2021 р. ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на вирок Орджонікідзевського міського суду від 12.03.2021 р., в якій останній звертає увагу на те, що працівники служби пробації та суд відмовились брати у нього докази його хвороби на основі респіраторного захворювання та проігнорували той факт, що час між 29.12.2020 р. по 29.01.2021 р. припадає на карантинні обмеження, судом першої інстанції не було досліджено жодного доказу матеріального характеру, а вирок був винесений у відповідності до нібито повного визнання вини, яке він дав під тиском працівників поліції та посадовців центру пробації, так само, клопотання про здійснення судового провадження без його участі було отримано після погрози застосування відносно нього працівником пробації сили та арешту. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.04.2021 р. у справі №184/468/21 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 .

При здійсненні кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_3 про перегляд вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року за нововиявленими або виключними обставинами, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Стаття 8 КПК встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В численних рішеннях, зокрема, в рішенні у справі Рябих проти Росії (заява № 52854/99 від 24 червня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема:

«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка… декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів.

Правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судового рішення. Цей принцип передбачає, що жоден учасник процесу не вправі вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення, лише з метою повторного або нового розгляду справи. Повноваження вищих судів на перегляд справи мають використовуватися для виправлення судових помилок чи порушень у відправленні правосуддя, але не для нового розгляду справи. Перегляд не може використовуватися як повторна апеляція і сама по собі можливість існування двох різних поглядів на справу не може бути підставою для перегляду. Відступ від цього принципу є виправданим лише у випадку, якщо зумовлений обставинами суттєвого та вагомого характеру» (пункти 51-52).

Системне тлумачення глави 34 КПК України у сукупності з наведеними вище положеннями призводить до висновку, що перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Цей висновок підтверджується, крім іншого, і самим текстом ст. 459 КПК України, відповідно до якого нововиявленими обставинами визнаються (ч.2 ст. 459 КПК України):

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч.3 КПК України, виключними обставинами визнаються:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Проте, штучне створення або підроблення доказів, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, так само як і наявність виключних обставин - не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду заяви засудженого ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.

Зокрема, засуджений ОСОБА_3 посилається на штучне створення (підроблення) документів, у тому числі: наказу Покровського МКП «Добробут» від 29.12.2020 р. №1044 про прийом з 04.01.2021 р. ОСОБА_3 робітником з благоустрою на громадські роботи, графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_8 з 04.01.2021 по 29.01.2021 р., складеного директором парку ім. Б.Мозолевського ОСОБА_9 29.12.2020 р., довідки Покровського МКП «Добробут» від 14.01.2021 р., адресовану начальнику Покровського міського сектору філії ДУ «Центр пробації у Дніпропетровській області, про те, що засуджений ОСОБА_3 з 04.01.2021 р. по сьогоднішній день не з`явився для відпрацювання громадських робіт згідно складеного графіка, довідки начальника Покровського міського відділу філії ДУ «Центр пробації у Дніпропетровській області, адресованої на начальника Покровського ВП Нікольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про те, що станом на 21.01.2021 р. ОСОБА_3 не відпрацював жодної години громадських робіт та допустив 10 днів прогулів у січні 2021 р., офіційних процесуальних документів кримінальної справи.

Оцінюючи посилання засудженого та його захисника на штучне створення (підроблення) документів по кримінальному провадженні, суд приходить до думки, що з огляду на те, що штучне створення доказів обвинувачення, під яким розуміється підроблення документів, що є доказами в кримінальній справі, виготовлення фальшивих речових доказів тощо є кримінально-караним діянням, тому, зважаючи на встановлення кримінальної відповідальності за зазначені діяння, належним засобом доказування цих обставин в якості нововиявлених, слід вважати процесуальні рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти, як на цьому наголошував Верховний Суд у постанові від 21 січня 2020 р. у справі №315/793/16-к.

Проте, належного підтвердження доводів у частині штучного створення (підроблення) будь-яких документів по кримінальному провадженні засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 суду не надали.

Оцінюючи посилання засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 на інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, а саме на фактичне відпрацювання ОСОБА_3 громадських робіт у січні лютому 2021 р., що підтверджується показаннями свідків, які регулярно бачили ОСОБА_3 на подвір`ї Покровського МКП «Добробут» під час відбуття ним громадських робіт, та не врахування медичної документації, яка підтверджує поважність причин неявки останнього до Покровського МКП «Добробут», суд звертає увагу на наступне.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

Проте, засудженим ОСОБА_3 не доведено факту відпрацювання 64 годин громадських робіт (16 днів по 4 години) у січні 2021 р. та 36 годин громадських робіт (9 днів по 4 години) у лютому 2021 р. та наявність поважних причин неявки до визначеного місця відбування покарання у зазначені дні, враховуючи значну суперечність показань свідків, самого засудженого ОСОБА_3 та інших не спростованих доказів, встановлених та оцінених судом при винесенні вироку від 12.03.2021 р.

Зокрема, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_3 є її племінником, з яким підтримує дуже тісні сімейні відносини. Останній розповів їй, що йому треба відпрацьовувати у парку, що знаходиться поряд з кінотеатром «Марс» в м. Покров, повідомив їй графік відпрацювань: у січні 2021 р. до обіду, у лютому 2021 р. після обіду. Причину, з якої він мав відробляти, ОСОБА_3 їй не повідомив, сказав лише, що провинився. Вона приходила до нього у січні до 10 разів зранку, приносила чай, конкретні дати вона не пам`ятає. Рази три бачила, що той працював інструментами (лопатою, ломом), іноді - як він стояв. У лютому та березні 2021 року свідок не ходила до ОСОБА_3 . Останній не ходив на відробіток, коли хворів, тоді вона приносила йому додому ліки. Свідок знає, що ОСОБА_3 протягом січня, лютого та березня 2021 р. десь підробляв: підвозив людей. Характеризувала його як доброго по натурі, шкідливих звичок не має, не судимий.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що йому відомо, що ОСОБА_3 мав відпрацьовувати один місяць та десять днів у парку. Він ( ОСОБА_11 ) у лютому 2021 р. 15-20 разів, у тому числі у вихідні дні, приходив до парку до ОСОБА_3 приблизно біля 12 години, та постійно перебував з ним до 16 години. Він ( ОСОБА_11 ) прогулювався поруч, а ОСОБА_3 працював: чистив сніг лопатою, перевозив возиком цеглу. Крім того, йому відомо, що у лютому 2021 р. ОСОБА_3 хворів, приходив до нього додому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_3 є його сусідом по двору, підтримують товариські відносини. Батько свідка, ОСОБА_16 , працює в.о. директора парку, тому, коли він ( ОСОБА_12 ) приходив у лютому 2021 р. о 10-12 годині до батька по справах, то рази три бачив (дати не пам`ятає) там ОСОБА_3 , зайнятого працею, який розчищав та збирав сніг лопатою у парку. Про наявність будь якого конфлікт між ОСОБА_3 та адміністрацією парку свідку не відомо. Коли він ( ОСОБА_12 ) приходив у парк до батька, то адміністрація парку завжди перебувала на робочих місцях, за винятком одного разу, але працівники завжди були зі знаряддями праці, значить адміністрація була.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки враховуючи наявність родинних та товариських відносин, зазначені показання суд вважає такими, що спрямовані на сприяння ОСОБА_3 уникнути кримінальної відповідальності. Зокрема, зазначені показання не узгоджуються із письмовими поясненнями ОСОБА_3 , дослідженими судом при винесенні вироку в якості доказів, що підтверджують вину останнього у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.

Крім того, свідок ОСОБА_10 , яка стверджувала, що підтримує дуже тісні сімейні відносини із ОСОБА_3 , не обізнана з тим, що останній має судимість, звертався до лікаря нарколога. Свідок надала суперечливі показання щодо кількості випадків, коли вона бачила ОСОБА_3 у парку, стверджуючи спочатку, що до 10, потім 5-7 разів. Крім того, не логічною виглядає поведінка свідка, яка у січні 2021 р., турбуючись про здоров`я племінника, зі слів останньої - до 10 разів приходила у парк і приносила ОСОБА_3 чай, оскільки було холодно, а в лютому 2021 р. жодного разу не прийшла до останнього. Проте, суд звертає увагу на те, що свідку ОСОБА_10 було повідомлено засудженим ОСОБА_3 графіки виходу останнього на відпрацювання, що свідчить про ознайомлення та обізнаність засудженого із зазначеними графіками.

Також, суд критично сприймає показання свідка ОСОБА_11 , зокрема, про те, що він ( ОСОБА_11 ) у лютому 2021 р. 15-20 разів, у тому числі у вихідні дні, приходив до парку до ОСОБА_3 приблизно біля 12 години, та постійно перебував з ним до 16 години, оскільки відповідно до табелів виходу на роботу засудженого до громадських робіт за лютий 2021 року, взагалі не передбачалось здійснення відпрацювань ОСОБА_3 у вихідні дні; в період з 12.02.2021 до 18.02.2021 графік відпрацювань передбачав вихід на роботу з 9 до 12 години, тому свідок ОСОБА_11 , який зі слів останнього постійно перебував із засудженим поруч з 12 до 16 год., взагалі не міг спостерігати здійснення ОСОБА_3 відпрацювання громадських робіт.

Водночас, показання свідка ОСОБА_12 суд вважає такими, що частково узгоджуються із фактичними обставинами, встановленими вироком суду від 12 березня 2021 року, зокрема, фактом відпрацювання ОСОБА_3 у лютому 2021 р. 8 годин громадських робіт (2 днів).

Дослідженням наданих засудженим ОСОБА_3 в якості нововиявлених обставин медичних документів та амбулаторної картки, які, на думку останнього, не були прийняті працівниками служби пробації, дізнавачем та судом в якості поважних причин неявки на відпрацювання призначеного покарання, судом встановлено наступне.

Згідно дослідженої у судовому засіданні амбулаторної карти заявника ОСОБА_3 вбачається, що 01.02.2021 року він звернувся до лікаря зі скаргою на біль у правому і лівому підребер`ї, внаслідок чого лікарем було встановлено діагноз та призначено лікування. Того ж дня, лікарем ОСОБА_17 видано ОСОБА_3 направлення до кабінету №22 денного перебування хворого (є відмітки від 05.02, 08.02, 09.02. та 10.02). 04.02.2021 року ОСОБА_3 повторно звернувся до лікаря зі скаргою на слабкість, біль у правому і лівому підребер`ї і лікування було продовжено, явка 08.02.21р. Згідно довідки лікаря ОСОБА_17 від 04.02.2021р., ОСОБА_3 відвідував ЛЗПСМ 01.02. 2021 5.02.2021 р.

13.03.2021 року ОСОБА_3 звернувся до лікаря ОСОБА_18 зі скаргою на біль у горлі, нежить, загальна слабкість. Зі слів, хворів з 09.03.2021, за медичною допомогою звернувся 12.03.2021 року. Поставлено діагноз фарингіт, що підтверджується відповідним записом амбулаторної карти. Зазначене підтверджується і довідкою лікаря ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_3 звертався за мед. допомогою 13.03.2021р., діагнозом: ГРВІ, зі слів останнього хворіє з 09.03.2021 р.

Крім того, засудженим до суду були надані: результати клінічного аналізу крові від 20.09.2019 р., результати ультразвукового дослідження від 18.09.2019 р., рецепт лікаря ОСОБА_17 від 28.01.2020 р., направлення в маніпуляцій ний кабінет від 28.01.2020 р. і два аркуша без дати, ПІП, підпису, печаті, які містять зазначення: «Шовкун продолжить б/л по 16.03, Дудмик по 16.03», «ел. напр. госп. ОСОБА_19 , ОСОБА_20 продовжить б/л по 16.0».

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно досліджуваних у судовому засіданні трьох графіків виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 від 29.12.2021 р., від 05.02.2021 р. та 17.02.2021 р. відповідно, засудженому були встановлені наступні дні виходу на роботу: 04.01.2021, 05.01.2021, 06.01.2021, 11.01.2021, 12.01.2021, 13.01.2021, 18.01.2021, 19.01.2021, 20.01.2021, 21.01.2021, 22.01.2021, 25.01.2021, 26.01.2021, 27.01.2021, 28.01.2021, 29.01.2021, 12.02.2021, 15.02.2021, 16.02.2021, 17.02.2021, 18.02.2021, 19.02.2021, 22.02.2021, 23.02.2021, 24.02.2021, 25.02.2021, 26.02.2021 р.

Наведене свідчить, що дні в період з 30.01.2021 р. до 11.02.2021 р. включно та після 27.02.2021 р. ОСОБА_3 взагалі не визначались як дні виходу засудженого на роботу; аналогічно вироком Орджонікідзевського міського суду від 12.03.2021 р. не вихід ОСОБА_3 на роботу для прибирання території парку ім. Б. Мозолевського у м. Покров протягом 30.01.2021 р. до 11.02.2021 р. включно та після 27.02.2021 р. не ставились у вину ОСОБА_3 і не визнавалось судом як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи зазначене, надані засудженим ОСОБА_3 довідки про звернення до лікарів та перебування на лікуванні протягом 01.02.2021 р. по 10.02.2021 р. та з 09.03.2021 р. по 13.03.2021 р., результати аналізів, направлення за 2019 2020 рр. (тобто за інший період) та два аркуша без дати, ПІП, підпису та печаті, суд не визнає належними та допустимими доказами існування нововиявлених або виключних обставин.

Оцінюючи посилання засудженого та його захисника на обставини, які останні вважають нововиявленими, а саме, відсутність адвоката ОСОБА_7 під час невідомого йому ( ОСОБА_3 ) добровільному наданні письмових заяв про беззаперечне визнання вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, погодження із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно із ч.2 ст. 302 КПК України, про погодження з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку за відсутністю учасників судового провадження, суд виходить із недоведеністю жодним доказом зазначених посилань засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 .

Заявлений захисником ОСОБА_5 в якості свідка адвокат ОСОБА_7 відмовився від давання показань з посиланням на ст. 65 КПК.

Заявлений захисником ОСОБА_5 свідок ОСОБА_13 , який мав підтвердити обставини відсутності 02.03.2021 р. при підписанні підозрюваним ОСОБА_3 згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні та беззаперечного визнання вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, захисника ОСОБА_7 , до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст. 327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик.

Водночас, свідок ОСОБА_21 , допитаний за ініціативою прокурора, підтвердив факт одночасного перебування 02.03.2021 р. захисника ОСОБА_7 і ОСОБА_3 в службовому кабінеті дізнавача під час підписання процесуальних документів у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, суд звертає увагу на непослідовну позицію та суперечливі пояснення засудженого ОСОБА_3 , який у поданій до суду письмовій заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами стверджував, що його підписи (ознайомлення) в офіційних процесуальних документах даної кримінальної справи та документах, які стали підставою для їх порушення, є підробленими; таким чином працівниками відділення поліції №2 (м. Покров) Нікопольського районного управління поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області вели суд в оману. В апеляційній скарзі на вирок Орджонікідзевського міського суду від 12.03.2021 р. засудженим стверджується про те, що зазначений вирок був винесений у відповідності до нібито повного визнання вини, яке він дав під тиском працівників поліції та посадовцям центру пробації, так само, клопотання про здійснення судового провадження без його участі було отримано після погрози застосування відносно нього працівником пробації сили та арешту. В судовому засіданні 29.07.2021 р. засуджений ОСОБА_3 стверджував про те, що 02.03.2021 р. (дата підписання зазначених процесуальних документів у вказаному кримінальному провадженні), він взагалі перебував в іншому населеному пункті - Чортомлику і не був у відділі поліції, а підписав зазначені документи в неділю, коли його привезли працівники поліції, і на його визнання, що він ( ОСОБА_3 ) «где-то там не посещал [громадські роботи], запевнили, що буде все добре (звукозапис судового засідання від 29.07.2021 р., 12:44:26). Проте, перебування ОСОБА_3 в іншому населеному пункті спростовується як вищенаведеними показаннями свідка ОСОБА_21 , так і показаннями свідка ОСОБА_6 , допитаного за ініціативою прокурора, про те, що ОСОБА_3 02.03.2021 р. близько 11 год. дня заходився в адміністративній будівлі у м. Покров, де розташовані орган пробації та відділення поліції, та надавав йому ( ОСОБА_6 ) два письмових пояснення; в цей час до його кабінету заходив дізнавач ОСОБА_21 і повідомив ОСОБА_3 про необхідність того ж дня прибути до нього в кабінет для проведення процесуальних дій.

Крім того, судом враховуються висновки Верховного Суду у справі №1-9/2004 від 26.02.2020 р., відповідно до яких тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК, у першу чергу, зі ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення.

Водночас, засудженим ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_5 не було надано до суду будь яких доказів наявності нововиявлених або виключних обставин, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні №0000032 від 22.01.2021 р. Посилання засудженого на штучне створення (підроблення) документів по кримінальному провадженні, на існування інших обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 року у справі №184/468/21, у тому числі на порушення права ОСОБА_3 на захист, яке не підтверджується належними засобами доказування цих обставин, суд сприймає як обраний спосіб захисту засудженого з метою уникнення відбування призначеного покарання.

Перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не може розглядатися як замаскована апеляція, і не може бути підставою для повторного розгляду кримінального провадження, з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення заяви засудженого ОСОБА_3 без задоволення, оскільки останнім не наведено обставин, які згідно ст. 459 КПК України визнаються нововиявленими та виключними.

Керуючись ст.ст. 459-467 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення - вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року, за нововиявленими або виключними обставинами - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Після набрання ухвалою суду законної сили вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року у справі №184/468/21, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначено остаточне покарання у виді арешту строком на 1 місяць 10 днів, - допустити до негайного виконання.

Оригінал амбулаторної карти заявника ОСОБА_3 після набрання ухвалою законної сили повернути заявнику.

Виготовлення повного тексту ухвали здійснено 10.09.2021 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1