Справа№672/1110/21
Провадження №1-кп/672/10/22
23 березня 2022 року м.Городок
Під час розгляду справи захисник подав до суду клопотання, котрі підтримала обвинувачена, про призначення психофізіологічної експертизи обвинуваченої ОСОБА_6 з використанням поліграфа, а також призначення судово-психологічної експертизи комунікативної діяльності особи, зафіксованої у відеозаписі. В обґрунтування вимог вказував, що вказані експертизи слід призначити з метою визначення чи приховує або спотворює ОСОБА_6 будь-яку інформацію про деталі та обставини вчинення злочину.
Прокурор, потерпілий проти задоволення клопотання заперечили.
Заслухавши доводи захисника, думки учасників судового засідання, суд дійшов наступного висновку.
Згідно вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Ст. 101 КПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Відповідно до п. 6.8 Розділу VI Наказу Мін`юсту від 08.10.1998 № 53/5 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень" з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.
Пунктом 6.8.1 Розділу VI вказаної Інструкції передбачено, що предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій.
Положеннями чинного кримінального процесуального законодавства не передбачена можливість перевірки правдивості показань учасників справи із застосуванням поліграфа або прийняття судом в якості доказу отриманих таким чином відомостей, які носять орієнтовний характер.
З огляду на викладене, суд вважає, що висновок психофізіологічного опитування особи з використанням поліграфа не відноситься до висновків експерта в розумінні ст.ст.84, 101 КПК України, результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення, а висновки мають ознаки вірогідності, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника в цій частині.
Крім того, суд не вбачає підстав для призначення судово-психологічної експертизи комунікативної діяльності особи, зафіксованої у відеозаписі, оскільки правдивість повідомленої обвинуваченою інформації під час проведення слідчого експерименту відноситься до компетенції суду, а не до компетенції судово-психологічної експертизи.
Керуючись ст.372 КПК України, суд
У задоволенні клопотання захисника про призначення судової психофізіологічної експертизи з використанням поліграфа та призначення судово-психологічної експертизи комунікативної діяльності особи, зафіксованої у відеозаписі, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1