Справа № 699/912/19
Номер провадження № 1-кп/699/54/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському кримінальне провадження № 0000439 щодо обвинувачення

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 09.12.2017, близько 23 год. 30 хв., керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ - Знам`янка зі сторони с. Іванівка Богуславського району Київської області в напрямку м. Корсунь-Шевченківський, в порушення вимог пункту 12.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не дотримався швидкості руху свого автомобіля такою, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, внаслідок чого знаходячись на 124 км + 700 м вказаної автодороги, на території Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який перебував на проїзній частині даної автодороги, та рухався в попутному напрямку відносно автомобіля «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-11-02/160 від 09.02.2018, отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови і тулубу, про що свідчать наявність переломів кісток основи і склепіння черепу, чисельні переломи кісток грудної клітки, наявність крововиливів під м`які мозкові оболонки, ушкодження внутрішніх органів, розрив спинного мозку і його оболонок, набряк головного і спинного мозку, рідка кров в порожнинах серця і в великих судинах, блідість кори нирок про повнокровній мозковій речовині, що в своєму перебігу ускладнилась розвитком шоку, від яких помер на місці пригоди.
Порушення вимог пункту 12.2 Правил дорожнього руху водієм автомобіля «VOLKSWAGEN CRAFTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 4/ЗЕ-19 від 23.07.2019, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_14 .

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_8 за наслідками судового розгляду кримінального провадження вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав, розкаявся і показав, що дійсно допустив наїзд на пішохода в умовах недостатньої відомості, оскільки останній перебував на проїзній частині дороги в темному одязі, в стані сп`яніння. Після ДТП він повністю відшкодував сім`ї загиблого понесені витрати на поховання та надав кошти у відшкодування моральної шкоди.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена показаннями :

-потерпілої ОСОБА_7 про те, що померлий ОСОБА_12 - її чоловік. 09.12.2017 чоловік повертався з м. Києва. В с. Таганча чоловіка висадили з електропоїзду і звідти він пішки йшов додому. Близько 02.00 год. слідчий ОСОБА_15 повідомив їй про загибель чоловіка в ДТП. Згодом, під час досудового розслідування обвинувачений добровільно надав їй матеріальну допомогу.

Крім того, свідок ОСОБА_7 у суді не заперечила, що чоловік міг вживати спиртне на ст. Миронівка. Куртка чоловіка мала світло-відбиваючу смугу, яку добре було у світлі фар. У чоловіка при собі було 1200 грн., але після ДТП при ньому знайшли 30 грн. Просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки останній відшкодував їй 3000 доларів США.

-свідка ОСОБА_16 , який показав, що він був пасажиром в автомобілі, яким керував ОСОБА_17 . 09.12.2017 року він їхав в автомобілі «VOLKSWAGEN CRAFTER», в якому їхало близько 16 осіб, переважну більшість яких складали дорослі особи, на пасажирському сидінні спереду. Була темна пора доби, на вулиці йшов невеликий дощ. Автомобіль рухався з м.Києва в напрямку м.Сміла. На межі Київської і Черкаської області він відчув удар в праву частину кузова мікроавтобуса. Перед цим він помітив як зненацька на дорозі з`явився чоловік, а тому водій різко скерував автомобіль вліво. Після зіткнення водій зупинив автомобіль. Потерпілого виявили на лівому узбіччі, він був мертвий. Зіткнення відбулося поза межами населеного пункту, при швидкості руху близько 70 год/год. Водій уважно слідкував за дорожньою обстановкою. Після цього вони викликали швидку допомогу та поліцію. В його присутності працівники поліції оглянули місце пригоди. Потерпілий був одягнутий в темний одяг. Слідчий експеримент з ним не проводився. Між виконанням маневру «об`їзд вліво» і ударом пройшли близько однієї секунди. На місці пригоди слідів гальмування виявлено не було. Від місця зупинки автомобіля до тіла було близько 15-20 метрів.
-Експерта ОСОБА_18 , який показав, що ДТП сталася за межами населеного пункту, де дозволеною швидкістю є 90 км/год. Неповне завантаження автомобіля не вплинуло на висновки експертизи.

-Експерта ОСОБА_19 , який показав, що експертиза трупа ОСОБА_20 проводилася 11.12.2017 року, тобто, через добу. Виявлені ушкодження, які були виявлені характерні для ДТП. Біологічні зразки на наявність алкоголю були взяті пізніше. За цей час кількість алкоголю в крові майже не змінилася. Зразки крові транспортувалися в пеніцилінових флаконах, які є герметично закритими. Транспортний засіб контактував із задньою частиною тіла потерпілого. Характер травм є характерним для ДТП і не є характерними для бійки. Тілесні ушкодження, що спричинили смерть є характерними для ДТП. Після отримання виявлених ушкоджень потерпілий не міг пересуватися на значні відстані ( від залізниці до траси).

-Свідка ОСОБА_21 , який показав, що потерпіла ОСОБА_20 є його співмешканкою. Він приймав участь в ролі статиста при проведенні слідчого експерименту, під час якого сидів із ОСОБА_17 поруч і спостерігав за появою на дорозі статиста. Експеримент проводився поза межами населеного пункту, на дорозі з двома смугами руху. Під час експерименту автомобіль рухався із швидкістю близько 50-60 км/год. Статист був одягнутий в легку куртку синього кольору з смугами, які не відбивали світло. Відстань вимірював працівник поліції. Розміри в протоколі відповідали замірам.

-Свідка ОСОБА_22 , який показав, що він близько 2 років знав сім`ю потерпілої ОСОБА_20 . На прохання останньої поїхав на місце пригоди забрати тіло її загиблого чоловіка. Там він був запрошений працівниками поліції в якості понятого при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди. Крім нього був інший понятий. На місці він бачив труп чоловіка, який лежав на асфальті. Працівники поліції зробили вимірювання та внесли їх у протокол, який був підписаний понятими.

Крім того, він був понятим при проведенні слідчого експерименту, який проводився за участю ще одного понятого та статиста. Експеримент проводився з участю ОСОБА_7 , яку він привіз на місце проведення слідчої дії, та водія мікроавтобуса, в темну пору доби, після дощу, з використанням мікроавтобуса білого кольору.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена:

-Витягом з ЄРДР від 10.12.2017 року про внесення даних про дорожньо-транспортну пригоду на 124 км автодороги Київ-Витягом до вказаного реєстру з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України (а.с.136)

-Протоколом огляду місця події від 10.12.2017 року із схемою ДТП та фототаблицею, в якому зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на 124км +700 метрів автодороги Київ Знам`янка, стан дорожнього покриття, розмітки, її освітлення, положення транспортного засобу, відсутність слідів гальмування, розташування трупу, одягу трупу, наслідки первинного огляду транспортного засобу (а.с.137-146),

-Висновком судової медичної експертизи №05-11-02/160 від 09.02.2018 року, в якій зафіксовані тілесні ушкодження трупу ОСОБА_12 , та причинно-наслідковий зв`язок вказаних ушкоджень та смертю останнього (а.с.149-151)

-Постановою про визнання автомобіля VOLKSWAEN CRAFTER днз НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_8 в момент ДТП, речовим доказом у справі (а.с.152).

-Висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/237 від 14.03.2018 року, згідно якого до моменту ДТП робоча гальмівна система автомобіля VOLKSWAEN CRAFTER днз НОМЕР_1 перебувала у працездатному стані (а.с.158-160)

-Висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/239 від 14.03.2018 року, згідно якого до моменту ДТП деталі ходової частини автомобіля VOLKSWAEN CRAFTER днз НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані (а.с.а.с.163-1656)

-Висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/238 від 14.03.2018 року, згідно якого до моменту ДТП деталі рульового керування автомобіля VOLKSWAEN CRAFTER днз НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані (а.с.а.с.168-170)

-Висновком судової медичної експертизи №05-11-02/160/25 від 31.07.2018 року, згідно якого в момент первинного контакту автомобіля із загиблим ОСОБА_12 останній перебував у вертикальному чи близькому до такого положенні задньою частиною тіла до автомобіля (а.с.а.с.175-177)

-Протоколом слідчого експерименту із схемою та фототаблицею, проведеного із ОСОБА_8 , під час якого останній розказав і показав про обставини його руху на автомобілі VOLKSWAEN CRAFTER днз НОМЕР_1 , швидкості руху та обставин наїзду на пішохода, який рухався по проїзній частині дороги (а.с.178-182)

-Висновком судової автотехнічної експертизи №4/ЗЕ-19 від 23.07.2019 року, згідно якого водій ОСОБА_8 в дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, повинен був діяти у відповідності до п.п.12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Останній мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, за умови врахування умов видимості при виборі швидкості руху шляхом її зменшення до 50 км/год, але рухаючись із швидкістю 90 км/год такої можливості не мав. Порушення вимог п.12.2 ПДР України, яке допустив в даному випадку ОСОБА_8 , знаходиться в причинному зв`язку з технічної точки зору з виникненням ДТП (а.с.188-193)

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи сукупність вказаних доказів з точки зору достатності і взаємоз`язку, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_8 , в межах пред`явленого органами досудового розслідування, доведене повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд критично оцінює твердження захисника ОСОБА_10 про недопустимість наданого прокурором доказу у виді протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 в якості свідка(а.с.178-182), оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено, що відомості про ДТП до ЄРДР були внесені за фактом кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_8 . Останній, викладаючи власну версію щодо обставин ДТП, вказував на обставини наїзду на пішохода. Саме з метою перевірки й уточнення наданих останнім відомостей щодо обставин ДТП за його згодою було проведено слідчий експеримент. Його проведенню передувало роз`яснення ОСОБА_8 права не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Жодних зауважень чи заперечень з приводу порушень прав ОСОБА_8 при проведенні вказаної слідчої дії чи після її проведення стороною захисту не висловлювалося. Під час цієї слідчої дії останньому була надана можливість висловити свою власну точку зору причин наїзду на пішохода і в такий спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права.

Вказаний висновок суду узгоджується з правою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 30.05.2019 року у справі №164/1457/16-к.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_8 або слідчий у будь-якій формі примушував його до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого на той час і достатніх підстав вважати, що надалі останнього буде визнано підозрюваним. Тільки після проведення відповідних експертиз, останньому було оголошено про підозру.

З урахуванням наведеного, немає жодного правового підґрунтя вважати протокол слідчого експерименту недопустимим доказом.

Суд критично оцінює та відкидає як недопустимий доказ наданий прокурором висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №26 (а.с. 147), який був складений о 07 год. 45 хв. 10.12.2017 року в приміщенні приймального відділення Корсунь-Шевченківської ЦРЛ, оскільки всупереч вимогам ст..241 КПК України вказаний огляд був проведений без постанови прокурора, що є істотним порушенням положень кримінального процесуального закону, а тому у відповідності до ч.1 ст.87 КПК України є недопустимим доказом.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як тяжкий, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, характеристику обвинуваченого, досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику останнього, думку потерпілої про суворість покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає притягнення до кримінальної відповідальності вперше, сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, прохання потерпілої про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

По місцю проживання, роботи обвинувачений характеризується позитивно.
Обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується довідками № 45 та № 63 виданими 19.01.2017 року Богуславською ЦРЛ.

Відповідно до висновку досудової доповіді сектору з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_8 оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, також оцінюється як низький, а тому останній може виправитись без ізоляції від суспільства.

З урахуванням позитивної характеристики обвинуваченого ОСОБА_8 , встановлених обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання в порядку ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що в даному випадку буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З тих же підстав, враховуючи, що здійснення перевезень є єдиним джерелом доходу сім`ї обвинуваченого, приймаючи до уваги його поведінку після ДТП щодо надання добровільної допомоги сім`ї загиблого, щире пробачення обвинуваченого потерпілою, суд приходить до висновку про можливість у відповідності до санкції ч.2 ст.286 КК України не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого приписів ст..69 КК України при призначенні покарання, про що просив суд захисник ОСОБА_10 , оскільки під час судового розгляду даного кримінального провадження не було встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а сам обвинувачений, як зазначалося судом вище, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав лише за наслідками судового розгляду, що не дає підстави суду стверджувати про абсолютне зниження небезпеки останнього для суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладеного на автомобіль обвинуваченого арешту підлягає скасуванню, оскільки у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне зняти арешт з автомобіля «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.12.2017 року.

Доля речових доказів у справі підлягає вирішенню в попряду ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в загальній сумі 4228,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,
Суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зняти арешт з автомобіля «VOLKSWAGEN CRAFTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.12.2017 року.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль «VOLKSWAGEN CRAFTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_8 на підставі зберігальної розписки залишити у розпорядженні останнього.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 4228,00 грн. за проведення судових експертиз.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після проголошення вручити негайно прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1