Справа № 206/749/22
Провадження № 1-в/206/43/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2022 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в режимі відеоконференції, письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
21.02.2022 представник заявника звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з письмовою заявою про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_3 .

Від представника заявника лікаря-психіатра ОСОБА_4 , особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд даної заяви без їх участі.

Прокурор, повідомлений належним чином про дату, місце та час судового засідання - не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява КП «ДБКЛПД» ДОР» не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2021 продовжено ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділенні зі звичайним типом нагляду строком до 6 місяців.

Ухвалами Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2021 та від 09.09.2021 відмовлено в задоволенні заяв про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.11.2021 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 залишено без задоволення та ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська залишено без змін.

Статтею 92 КК України визначено поняття та мету примусових заходів медичного характеру, так примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів.

В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 19 від 16.02.2022 вказано, що у ОСОБА_3 увага нестійка з вираженими труднощами концентрації. Показники запам`ятовування і оперативної пам`яті понижені зважаючи на недостатність уваги. Темп психічних процесів уповільнений. Мислення аморфне, продуктивність розумової діяльності істотно понижена. Самостійна цілеспрямована, продуктивна діяльність ускладнена.

Крім того, ухвалами як Самарського районного суду м. Дніпропетровська, так і ухвалою Дніпровського апеляційного суду не були встановлені будь-які дані, щодо небезпечності ОСОБА_3 для оточуючих, не було зазначено період часу, протягом якого у лікуванні ОСОБА_3 спостерігалась позитивна динаміка, так само як і у висновку № 19 від 16.02.2022, крім того, те, що ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, усвідомив та критично ставиться до скоєнного ним правопорушення, не доводить того факту, що мета примусових заходів медичного характеру виконана, а ОСОБА_3 перестав бути суспільно-небезпечним.

Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Отже, вирішуючи питання про припинення примусових заходів медичного характеру, саме на суд покладено обов`язок запобігти вчиненню зазначеною особою нових суспільно-небезпечних діянь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Гюльфуччі проти Франції» (заява № 31038/12) зазначив, що особа не може бути позбавлена його або її свободи на підставі психічного розладу, окрім випадків, коли було достовірно продемонстровано, що він або вона мали психічні розлади, а психічний розлад був такого типу або рівня, який забезпечує примусове ув`язнення, а продовження ув`язнення не виходить за межі продовження існування розладу.

Таким чином, враховуючи значну підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння останнього, виходячи з вимог ст. 92 КК України, щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь, діагноза ОСОБА_3 шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, ремісія «С» на фоні помірно вираженого параноїдного типу дефекту, суд приходить до обґрунтованого висновку, що достатніх законних та обґрунтованих підстав для задоволення заяви КП «ДБКЛПД» ДОР на даний час не має.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що у задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_3 необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 7, 9, 372, 503, 512-514 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1