Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5567/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 лютого 2022 року включно та визначено заставу в розмірі 88100 грн. Строк дії ухвали до 28.02.2022.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому, зазначає, що органом досудового розслідування не наведено жодного доказу неможливості застосування альтернативного (більш м`якого) запобіжного заходу, як і існування процесуальних ризиків, передбачених ст.170 КПК України. Вважає, що не було враховано тих обставин, що він має на утриманні неповнолітню дитину, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації. Звертає увагу, що підозра йому висунута не доведена відповідними доказами, а тому є необґрунтованою. Крім того, наголошує, що сама тяжкість інкримінованих йому злочинних дій не може бути підставою для застосування найсуворішої міри запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 в підтримку апеляційних скарг, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів судового провадження №279/5567/21 (а.п.3-7), в провадженні СВ Коростенського РУП ГУНІІ в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000306 від 04.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.
Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 03 червня 2021 року ОСОБА_7 у невстановленому місці незаконно придбав з мстою збуту у невстановленої слідством особи наркотичний засіб обіг якого обмежено, - метадон, загальна маса якого становить 3,9476 г., який з метою подальшого збуту на територію ДУ «КВК (№71)», яка розташована за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул.Білокоровицьке шосе, 4, використовуючи полімерний матеріал, розфасував до 35 згортків з полімерного матеріалу, які загорнув в один пакунок з полімерного матеріалу та замаскував до шкарпетки білого кольору, незаконно зберігаючи їх при собі, прослідував до території прилеглої до ДУ «КВК (№71)» підійшов до огороджувального паркану та не пізніше 18 години здійснив перекид білої шкарпетки, до якої замаскував наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон, через огороджувальний паркан на територію внутрішньої забороненої зони, що розташована па території ДУ «КВК (№71)».
13 вересня 2021 року, ОСОБА_7 у невстановленому місці незаконно придбав з метою збуту у невстановленої слідством особи наркотичний засіб обіг якого обмежено, - метадон, загальна маса якого становить 6,5897 г , який з метою подальшого збуту на територію ДУ «КВК (№71)», яка розташована за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул.Білокоровицьке шосе, 4, використовуючи полімерний матеріал, розфасував до 58 згортків з полімерного матеріалу, які загорнув в один пакунок з полімерного матеріалу та замаскував до шкарпетки білого кольору, незаконно зберігаючи їх при собі, прослідував до території прилеглої до ДУ «КВК (№71)», не пізніше 04.50 години, перебуваючи на території, прилеглій до ДУ «КВК (№71)», здійснив перекид білої шкарпетки до якої замаскував наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон через огороджувальний паркан на територію внутрішньої забороненої зони, що розташована на території ДУ «КВК (№71)».
04 жовтня 2021 року ОСОБА_7 у невстановленому місці незаконно придбав з метою збуту у невстановленої слідством особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальна маса якого становить 6,22853 г., який з метою подальшого збуту на територію ДУ «КВК (№71)», яка розташована за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, 4, розфасував до 69 згортків з полімерного матеріалу, які загорнув в один пакунок з полімерного матеріалу, обмотавши його прозорою липкою стрічкою, помістив до чоловічої шкарпетки чорного кольору, незаконно зберігаючи його при собі, прослідував до території прилеглої до ДУ «КВК (№71)»,підійшов до огороджувального паркану з метою здійснення перекиду замаскованого наркотичного засобу, здійснив перекид чорної чоловічої шкарпетки, до якої замаскував наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон через огороджувальний паркан на територію внутрішньої дільниці №6 забороненої зони, що розташована на території ДУ «КВК (№71)».
29.12.2021 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).
На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: витягом з ЄРДР від 04.06.2021; протоколами огляду місця події від 03.06.2021, 14.09.2021, 04.10.2021; протоколом отримання зразків для експертизи від 21.06.2021; висновками експертиз; іншими матеріалами провадження.
Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг би вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.307 КК України.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_7 дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.307 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжкими, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому колегія суддів погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду (встановлено слідчим суддею), з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, інкриміновані правопорушення вчинив під судового провадження (кримінальне провадження №060001388) у якому останній притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину (ч.2 ст.307 КК України), є особою раніше неодноразово судимою, не працює, що переконливо свідчить про суспільну небезпечність підозрюваного та його стійку антисоціальну поведінку. Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Апеляційні посилання на не доведеність такого ризику є безпідставними.
Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.
На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, виключає можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Посилання підозрюваного на те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні зв`язки, хоча наявність сім`ї не доведено матеріалами провадження, а перебування на його утриманні малолітньої особи, об`єктивно є сумнівним підтвердженням наявності сталих соціальних зв`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та встановлених ст.177 КПК України ризиків, недостатньо для доведення, як відсутності ризиків, так і того, що останній виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).
Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного щодо застосування відповідної міри запобіжного заходу, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування даного запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, в тому числі й порушень положень ст.5 Конвенції, констатованих Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 грудня 2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) запобіжній захід у виді тримання під вартою, до 27.02.2022 включно, з визначенням розміру застави 88100 грн., без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: