Справа № 348/1024/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі колегії суддів головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рожнятів кримінальне провадження №0000197 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2018 про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням в якому просив продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою мотивуючи тим, що розгляд кримінального провадження триває, строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 20 вересня 2021 року, ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_8 просить змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. ЇЇ підзахисний може проживати у будинку матері. ОСОБА_5 уже тривалий час знаходиться під вартою, останній не має наміру переховуватися від суду.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, у разі зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт зобов`язується прибувати на кожне судове засідання, він не має наміру переховуватися від суду. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продоження дії запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши учасників судового провадження та вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 22 липня 2021 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 20 вересня 2021 року.

До вказаної дати закінчити розгляд кримінального провадження неможливо з об`єктивних причин.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що станом на день розгляду клопотання прокурора продовжує існувати ризик, як ймовірність переховування ОСОБА_5 від суду. При цьому, суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також вік обвинуваченого та стан його здоров`я, сімейний стан.

На думку суду, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, виключає можливість ухилення обвинуваченого від суду.

Врахування тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінального правопорушення має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені кримінальні правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Суд вважає, що на даній стадії кримінального провадження не доцільно змінювати обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Крім того, захисником запропонувано визначити місцем для домашнього арешту обвинуваченого будинковолодіння його матері, яке знаходиться в іншій області. Перебування ОСОБА_5 , під домашнім арештом за місцем проживання його матері, ймовірно може негативно вплинути на оперативність розгляду даного кримінального провадження, яке тривалий час перебуває на розгляді в суді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Все вищевикладене в сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, а обмеження його конституційних прав в даному випадку є виправданим і таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі», заява № 11036/03, пункт 55, а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі запобіжні заходи, на думку суду не є достатніми для досягнення цієї мети.

Не роблячи передчасних висновків щодо винуватості обвинуваченого, суд вважає, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, у зв`язку з чим, клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу є необгрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.

Отже, на час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які раніше були підставою для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого відпали тільки частково, а тому цей запобіжний захід підлягає продовженню.

Даних про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять. Обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Оскільки обвинуваченому інкримінуються вчинення злочину із застосуванням насильства, у суду немає підстав для визначення розміру застави ( ч. 4 ст. 183 КПК України).

За змістом частини четвертої статті 196 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 331 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогородка, Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 продовжити на 60 днів - до 16 листопада 2021 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , прокурору, захиснику та начальнику Державна установа "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 7 діб після її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк після отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3