Справа № 191/2788/21
Провадження № 1-в/191/630/21
У Х В А Л А
іменем України
23 вересня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього положення ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,-

встановив:

30.08.2021 року на адресу суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування відносно нього положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», з моменту його затримання 24.12.2017 року по день прибуття до колонії 27.06.2018 року.

До початку судового засідання засуджений надав заяву про розгляд клопотання без його участі, що не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, а також враховуючи думку прокурора Синельниківської окружної прокуратури, який заперечував проти задоволення клопотання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Матеріалами справи встановлено, затримання ОСОБА_3 відбулося 14.12.2017 року, про що складено рапорт про затримання особи.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року, який набрав законної сили 12 березня 2018 року, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, за злочин, вчинений ним 10 грудня 2017 року. Строк відбування покарання визначено відраховувати з 14.12.2017 року. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Згідно довідки СВК-94 початок строку відбування покарання засудженого зазначений 14.12.2017 року, кінець строку: 14.01.2022 року. До СВК - 94 прибув 27.06.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

При розгляді клопотання засудженого суд враховує висновок Великої Палати ВС від 29.08.2018 року. Так, Постановою Верховного Суду, було визначено застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання). Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час вирішення судом питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII- є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, яке було вчинено 14.12.2017 року, тобто після 21.06.2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046 -VIII), тобто в редакції закону, яка діяла після 21.06.2017 року.

Доказу перебування ОСОБА_3 в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді іншого кримінального провадження за злочин, вчинений ним до 21 червня 2017 року, суду не надано.

Отже, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування в строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, слід відмовити, оскільки засуджений не є особою на яку розповсюджується дія ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 р., яка набула чинності 24.12.2015 року

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, ч. 5 ст. 72 КК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про застосування до нього положення ч.5 ст. 72 КК України, щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в період з 24.12.2017 року до 27.06.2018 року, відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», засудженому, прокурору Синельниківської окружної прокуратури, адвокату, для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1