ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/867/21 Номер провадження 11-кп/814/435/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднані кримінальні провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2021 року за №0000332, 20 жовтня 2021 року за № 0000414, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ганжівка Кобеляцького р-ну Полтавської обл., проживаючого в АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз - 12 червня 2018 року Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено за:
ч.2 ст.185 КК України - на 3 роки позбавлення волі.
ч 3 ст.185 КК України - на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 4 роки 6 місяців позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з 12 листопада 2021 року.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу та речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він на початку липня 2021 року, діючи повторно, таємно викрав з-під шиферного навісу магазину «Меркурій» по вул. Незалежності, 54А в сел. Семенівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл., належну ОСОБА_8 металеву драбину, вартістю 580 гривень.
16 серпня 2021 року приблизно о 13 годині 30 хвилин по АДРЕСА_2 обвинувачений, діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед марки «Україна», вартістю 1150 гривень.
Цього ж дня приблизно о 17 годині 20 хвилин по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_10 велосипед марки «Україна», вартістю 1150 гривень.
14 вересня 2021 року приблизно о 12 годині 20 хвилин за останньо згаданою адресою обвинувачений, діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_11 велосипед марки «Аіст», вартістю 1400 гривень.
15 вересня 2021 року приблизно о 09 годині по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_12 велосипед марки «ARDIS Либідь», вартістю 1466 гривень 67 копійок.
17 вересня 2021 року приблизно о 18 годині обвинувачений, діючи повторно, таємно викрав з господарства по АДРЕСА_1 належну ОСОБА_13 шліфувальну машину марки «VITALS», вартістю 2006 гривень 40 копійок.
З 18 до 19 жовтня 2021 року ОСОБА_7 , діючи повторно, проник до житлового будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_14 металеві чавунну плиту системного опалення та дверцята до плити пічного опалення на загальну суму 1023 гривень 34 копійки.
19 жовтня 2021 року приблизно о 16 годині 20 хвилин по АДРЕСА_1 обвинувачений, діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_15 велосипед марки «Десна», вартістю 1137 гривень 50 копійок.
20 січня 2021 року приблизно о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , діючи повторно, проник до приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належну ОСОБА_16 прасувальну дошку марки «BUGELTISCH», вартістю 417 гривень 45 копійок.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року та призначити йому остаточне покарання 4 роки позбавлення волі, мотивуючи тим, що він під час досудового розслідування та судового розгляду визнав винуватість у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, до нього потерпілі претензій не мають, цивільні позови не пред`являли та їм повернуто все викрадене майно.
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу; міркування прокурора про залишення без задоволення скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи, викладені в апеляційній скарзі, та дійшла висновку про таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в учиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених судом, та правильність кваліфікації його дій за: ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, приміщення, ніким з учасників судового провадження не оспорюється, а тому у відповідності до ст.404 КПК України у зазначеній частині оскаржуване судове рішення в апеляційному порядку не переглядається.

Доводи апелянта про суворість призначеного йому остаточного покарання є безпідставними.

Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу відноситься до дискреційних повноважень суду.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини, зокрема, за наявності рецидиву злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції не вийшов за межі дискреційних повноважень, при призначенні покарання виконав вказані вище вимоги закону та врахував характер, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його особу, який неодноразово судимий (а.п. 72-83, 86-87, 89-102), кримінальні правопорушення вчинив через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі (а.п. 71), характеризується негативно за місцем проживання (а.п. 105), на обліках у лікарів-психіатра та -невропатолога не перебуває, натомість знаходиться на обліку в лікаря-нарколога (а.п. 104), наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття й активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також обставини, що його обтяжує - рецидив злочинів.
За таких обставин, цей суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів ураховує те, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_8 завданий збиток у сумі 580 гривень, разом з тим, іншим же потерпілим по 8 епізодам злочинної діяльності ОСОБА_7 викрадене майно на загальну суму 9751 гривень 36 копійок було повернуто органом досудового розслідування після розкриття злочинів. Зазначене поряд з відсутністю цивільних позовів у справі само собі при врахуванні наведених вище даних, які мають правове значення при застосуванні заходу примусу, не свідчить про явну несправедливість покарання, що призначено апелянту, внаслідок суворості, та не є мотивованою підставою для його пом`якшення як просить апелянт.

Активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та щире каяття, яка включає в себе повне визнання обвинуваченим винуватості, з якими ОСОБА_7 пов`язує свої апеляційні вимоги, належним чином враховані судом першої інстанції як обставини, що пом`якшують покарання винного, а тому колегія суддів не вбачає підстав для їх повторного врахування.

Таким чином, призначене судом ОСОБА_7 покарання, яке згідно з ч.ч.2,3 ст. 185 КК України знаходиться в межах санкцій указаних частин статей кримінального закону та не є максимальним, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 70 КК України, призначено із врахуванням тяжкості вчинених злочинів, їх характеру, ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, наявністю обставин, що пом`якшують покарання, й обставини, що його обтяжує, а тому з урахуванням принципу співмірності, індивідуалізації покарання є за своїм видом і розміром справедливим, пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так й іншими особами, а також відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку, ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при призначенні покарання, у ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

Підстав, передбачених ст.409 КПК України, для скасування чи зміни вироку немає.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4