Справа № 466/4560/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/807/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`якою,

з участю прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
оскарженою ухвалою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`якою у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави із заробітку 20% засудженому ОСОБА_7 .

Замінено ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строк на 1 рік 1 місяць 22 дні, більш м`яким у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави зі заробітку 20 % на строк 2(два) роки.

Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт, у порядку передбаченому ст.82 КК України, щодо засудженого ОСОБА_7 .

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що судом не взято до уваги надані адміністрацію установи виконання покарання дані, про те, що засуджений ОСОБА_7 згідно характеристики упродовж відбування покарання жодного разу не заохочувався. Працевлаштований в установі виконання покарань не був взагалі. Також, засуджений свою вину у вчиненні вказаного злочину дотепер не визнав, не має наміру жаліти за вчинене діяння та розкаятись.

Засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме: 15.05.2020 (невиконання команди відбій). 28.01.2021 адміністративною комісією установи засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, а саме: скерування до Шевченківського районного суду м. Львова клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення, а також, що 24.09.2020 відмовлено у застосуванні ст.ст.100,101 КПК України, як такому, що не став на шлях виправлення. На даний час засудженим ОСОБА_7 не відшкодовано витрат за судовим позовом, стягнутих вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області від 04.06.2020, згідно якого, ОСОБА_7 зобов`язано відшкодувати 3611 гривень 23 копійки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, засудженого, який заперечив проти вимог апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Так, згідно із ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

У відповідності до ч.3 ст.82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002«Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою такого рішення є достовірність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002, оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив, як на самого засудженого, так і на інших осіб, суд повинен приділяти особливу увагу позиції представників органу, який відає виконанням покарання, позиції спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як убачається, із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних, тяжких корисливих злочинів проти власності. Крім цього, судом до засудженого ОСОБА_7 вже застосовувалось звільнення від відбування призначеного покарання і встановленням випробувального терміну, передбаченого ст. 75 КК України. Засуджений ОСОБА_7 сьомий раз відбуває покарання у місцях позбавлення волі, в місцях позбавлення волі працевлаштований не був.
Згідно поданих установою матеріалів, на даний час засудженим ОСОБА_7 не відшкодовано витрат за судовим позовом, стягнутих вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області від 04.06.2020, згідно якого, ОСОБА_7 зобов`язано відшкодувати 3611 гривень 23 копійки.
Колегія судів повністю погоджується із доводами прокурора про те, що адвокатом та самим засудженим не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_7 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків, за весь період відбування покарання, засвідчив успішність процесу виправлення.
Відсутність у засудженого ОСОБА_7 стягнень за останній рік не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення і до нього можна застосувати положення ст. 82 КК України.
Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж усього строку відбування покарання. Адміністрація Личаківської ВК № 30 також не надала достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою у період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Апеляційний суд цілком погоджується з думкою прокурора про те, що рішення суду першої інстанції про заміну невідбутої частини покарання більш м`якою у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави із заробітку 20% засудженому ОСОБА_7 є передчасним та необґрунтованим. ОСОБА_7 за час відбуття покарання не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Окрім того засудженим не сплачено 3611 гривень 23 копійки за судовим позовом, стягнутих вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області від 04.06.2020.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення а ухвала суду першої інстанції про заміну невідбутої частини покарання більш м`якою у виді виправних робіт ОСОБА_7 скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 422 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`якою скасувати.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`якою у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави із заробітку 20% засудженому ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4