ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.09.2021 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000119 від 21.07.2021,
в с т а н о в и в:
10.09.2021 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 22.08.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 7 покерних столів та 34 стільці.
Як зазначає у клопотанні слідчий, досудовим розслідуванням, встановлено, що невстановлені особи здійснюють діяльність із зайняття незаконним гральним бізнесом по просп. Героїв Сталінграда, 4а. 22.08.2021 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено майно, питання про накладення арешту на яке, слідчий ставить у клопотанні.
Обгрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статтях 167, 170, 98 КПК України, а тому, на думку органу досудового розслідування, існує сукупність підстав вважати, що воно було використано як знаряддя злочину та незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду виникла необхідність накласти арешт на майно.
У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_4 , в якій останній просить розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Частиною 1 статті 172 цього Кодексу передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення та власника майна обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділом Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000119 від 21.07.2021 за ч. 1 ст. 2032 КК України.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 22.08.2021 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено майно, а саме: 7 покерних столів та 34 стільці.
22.08.2021 постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000119 від 21.07.2021.
Частина 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися, серед іншого, під час обшуку, огляду, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 236 цього Кодексу, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Водночас, матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження того, що огляд за адресою: АДРЕСА_1 було проведено на підставі ухвали слідчого судді, а також, що такою ухвалою було прямо надано дозвіл на відшукування та вилучення майна, що було вилучено в ході проведення 22.08.2021 вказаної слідчої (розшукової) дії, відтак, вищевказане майно відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
З метою прийняття законного та справедливого рішення при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя відповідно положень статей 132, 173 КПК України, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.
Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
З матеріалів судового провадження вбачається, що у кримінальному провадженні №0000119 жодній особі не повідомлено про підозру.
За таких обставин, власник майна, з клопотанням про накладення арешту на майно якого звернувся слідчий, за погодженням з прокурором, на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.
Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Частиною 2 статті 642 КПК України передбачено, що процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникає з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 цього Кодексу тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися до слідчого судді виключно прокурор.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 642 КПК України.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Також абз. 1 ч. 5 ст. 171 цього Кодексу встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами неробочий час (частини 1, 2 та 7 ст. 115 КПК України).
За змістом ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
При цьому, положеннями Глави 17 Розділу ІІ КПК України не передбачено можливості звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна після закінчення визначеного строку для звернення з відповідним клопотанням.
Вказані висновки узгоджуються з позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.05.2018 (провадження №11-13сап18) та від 10.09.2020 (провадження №11-904сап19), які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
При дослідженні клопотання та долучених на його обгрунтування документів слідчим суддею встановлено, що відповідно до протоколу огляду від 22.08.2021, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , вказана слідча (розшукова) дія була завершена 22.08.2021 о 09:25.
У той же час, відповідно до штампу вхідної кореспонденції, вказане клопотання слідчого надійшло до Оболонського районного суду міста Києва лише 10.09.2021.
Зважаючи на те, що клопотання про арешт майна подано неналежною особою, тобто є таким, що внесене до суду з порушенням вимог КПК України, а також того, що стороною обвинувачення пропущено встановлений КПК України строк для звернення з таким клопотанням до слідчого судді, тобто поза наступного робочого дня після вилучення майна, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, способи якого обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»), приходить до висновку, що підстави для його розгляду відсутні, з огляду на що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 3, 642, 107, 113-117, 132, 169-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1