ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/3950/21 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/2958/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 серпня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання про застосування положень ч.4 ст.74, ст.81 КК України до засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, раніше судимого:

-13.11.2019 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі;

-14.07.2020 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що наразі відсутні достатні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, а положення ч.4 ст.74 КК України можуть бути застосовані лише під час ухвалення вироку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Відзначив, що ОСОБА_8 на профілактичному обліку не перебуває, на даний час відносно останнього не застосовано стягнень адміністрацією ДУ «Харківський слідчий ізолятор», наявні заохочення, сумлінне ставлення до своїх обов`язків, відповідальне ставлення до виконання робіт із благоустрою установи, у виконанні яких вбачає суспільну необхідність. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого про застосування положень ст.ст.74, 81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Захисник та засуджений повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв про розгляд апеляційної скарги за їх участі не надали, тому провадження розглядалося за їх відсутності.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду клопотання засудженого суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_8 , його поведінку, ставлення до праці та його відношення до вчиненого злочину.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що ОСОБА_8 13.11.2019 року був засуджений вироком Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі; 14.07.2020 року був засуджений вироком Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На теперішній час ОСОБА_8 тимчасово утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з розглядом Комінтернівським районним судом м.Харкова кримінального провадження за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, для проведення відповідних процесуальних дій.

Відповідно до матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 в установі характеризується посередньо, правила внутрішнього розпорядку СІЗО та розпорядку дня не порушував, має дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення режиму тримання, заохочень не має, відомості щодо залучення останнього до робіт з благоустрою території установи та суспільно-корисної праці відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений неодноразово судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини, звільнявся від відбування покарання з випробуванням та умовно-достроково, однак знову вчинив новий злочин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підвищеної суспільної небезпеки та сталої антисоціальної поведінки засудженого, направленої на вчинення умисних кримінально-караних діянь проти власності, та в цілому не свідчить про те, що останній стає на шлях виправлення і перевиховання.

Що стосується наявності у ОСОБА_8 заохочень, то з урахуванням вищевикладеного, само по собі не може бути підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_8 сумлінно ставиться до своїх обов`язків, то це не є підставою для його умовно-дострокового звільнення, оскільки добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком.

Згідно ч.4 ст.74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути за вироком суду звільнена від відбування покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

Оскільки положення ч.4 ст.74 КК України можуть бути застосовані лише під час ухвалення вироку, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого в цій частині.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: