ВИРОК
Іменем України
Справа №133/3085/21

25.10.21

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Козятині обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 13.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарутине, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня-спеціальна, громадянина України, одруженого, працюючого регулювальником швидкостей руху вагонів AT «Українська залізниця» Регіональна філія «Південно-західна залізниця», виробничий підрозділ Козятинська дирекція залізничних перевезень, раніше не судимого, не депутата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно змісту угоди про визнання винуватості, 13 вересня 2021 року близько 09 години 15 хвилин ОСОБА_5 , перебував на території ринку «Хлібодар», що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Козятин, вул. Грушевського, 25. В цей час у своїх справах на ринку «Хлібодар» перебував поліцейський СРПП відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував поза службою в цивільній формі одягу.

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно частини 2 статті 18 Закону, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

ОСОБА_6 є поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, старший сержант.

Так, ОСОБА_6 , згідно наказу начальника ГУНП у Вінницькій області від 04 січня 2021 року, призначений поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (посвідчення серії ВНП № 012040, спеціальний жетон № 0107379).

ОСОБА_5 , побачивши ОСОБА_6 , підійшов до нього та почав виражатися в адресу останнього нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, мотивуючи це тим, що ОСОБА_6 декілька місяців тому склав щодо нього адміністративний протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

З метою припинення протиправних дій, ОСОБА_6 неодноразово робив усні зауваження ОСОБА_5 та пропонував йому припинити протиправні дії, при цьому, уникаючи з ним конфлікту, рухався до виходу з ринку. Під час даного конфлікту ОСОБА_6 неодноразово повідомив ОСОБА_5 , що він являється працівником поліції та висунув законну вимогу припинити протиправні дії.

Після чого, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , проігнорувавши законну вимогу поліцейського, штовхнув його руками в спину, від чого останній не втримав рівновагу та вдарився головою об стінку магазину. Після чого, коли ОСОБА_6 підвівся на ноги, ОСОБА_5 лівою рукою схопив його за комір і кулаком правої руки умисно наніс близько 5 ударів в ліву частину обличчя в ділянку щелепи ОСОБА_6 , в результаті чого завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді синця (1) нижньої повіки лівого ока, садна (2) правого ліктьового суглобу, садна (1) правого променево-зап`ястного суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

30 вересня 2021 між прокурором у провадженні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою, ОСОБА_5 погодився з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією, визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язався під час судового провадження беззастережно визначи свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком 1 рік.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити цю угоду.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вказав, в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вказав, що його волевиявлення на укладення угоди є вільним, до нього не застосовувався жодний примус, обіцянки чи вмовляння, він цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, що укладення угоди обмежує його в цих правах, зміст угоди, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, зокрема щодо обмеження прав на оскарження вироку, і погодився на призначенняйому узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно за ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, а отже щодо нього може бути затверджена угода.

Відповідно до ч. 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокур надав суду письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 , за змістом якого він надає згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим, оскільки матеріальна шкода йому відшкодована.

У судовому засіданні потерпілий підтвердив добровільність своєї позиції.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших осіб, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК України.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Прокурором надано довідки лікарів нарколога та психіатра, згідно яких ОСОБА_9 на обліку у таких лікарів не перебуває; вимогу щодо судимості, за змістом якої ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягався.

Тому суд бере до уваги особу обвинуваченого, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до частини 1 статті 66 КК України, а саме щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин.

Частина 1 статі 75 КК України визначає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Одночасно частина 2 статті 75 КК України визначає, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Питання щодо процесуальних витра суд не вирішує, оскільки воно не обумовлено угодою.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 вересня 2021 року, між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 13.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 25.10.2021