Провадження № 1-кп/686/173/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої- судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
законного представника обвинуваченої ОСОБА_7 - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому
кримінальне провадження № 1-кп/686/173/21 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрашівка Віньковецького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, розведеного, раніше судимого:
25 жовтня 2012 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, 69, 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскаціїї майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 28 січня 2013 року вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2012 року скасовано, ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186, 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2015 року замінено позбавлення волі на обмеження волі на невідбутий строк 11 місяців 3 дні, ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2015 року умовно-достроково звільненого від відбування основного покарання 7 місяців 23 дні обмеження волі;
відданого до суду за ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не працюючого, розведеного, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,
відданого до суду за ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Енергодар Запорізької області, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_4 , мешканки АДРЕСА_5 , громадянки України, українки, освіта середня спеціальна, не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої,
відданої до суду за ч. 2 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 на початку березня 2020 року, маючи досвід вчинення злочинів проти власності, які поєднані з застосуванням насильства до потерпілих, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є неповнолітньою, порушуючи принцип вільного розвитку особистості, умови нормального розвитку та виховання дітей, втягнув останню у злочинну діяльність, а саме, у вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу
Так, у зазначений вище період, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, обвинувачений, перебуваючи за адресою : АДРЕСА_6 , шляхом підбурювання та переконання схилив неповнолітню ОСОБА_15 здійснити напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння його майном з застосуванням насильства, що є небезпечним для здоров`я потерпілого, заздалегідь узгодивши із обвинуваченою місце, час та спосіб вчинення кримінального правопорушення. В результаті наданої ОСОБА_16 пропозиції на спільне вчинення злочинних дій він викликав у ОСОБА_15 бажання та рішучість взяти участь у вчиненні розбійного нападу, схиливши таким чином неповнолітню ОСОБА_15 до злочинної діяльності.
Так, тоді ж ОСОБА_16 , являючись особою, яка раніше вчинила розбій, та ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою між собою, спільно розробили план щодо розбійницького нападу на потерпілого ОСОБА_8 з метою заволодіння його грошовими коштами, заздалегідь узгодили між собою місце, час та спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме про те, що ОСОБА_15 на 18 березня 2020 року запросить потерпілого для зустрічі в орендовану ними для цього квартиру АДРЕСА_7 , в якій для реалізації свого злочинного наміру обидва обвинувачені вже будуть його очікувати і вчинять на нього напад.
Реалізовуючи свій спільний злочинний намір, діючи за попередньою змовою між собою та за заздалегідь узгодженим планом, 18 березня 2020 року, близько 14 години 30 хвилин, обидва обвинувачені перебували в квартирі АДРЕСА_7 , куди ОСОБА_15 запросила ОСОБА_17 , якого вона за домовленістю із ОСОБА_16 зустріла, а останній в цей період сховався в квартирі, щоб потерпілий його не помітив.
Надалі, діючи за попередньою змовою між собою, реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на напад, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, з метою викрадення його майна, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, обвинувачені вчинили напад на потерпілого ОСОБА_17 з метою заволодіння його майном, поєднаний із застосуванням небезпечного для здоров`я потерпілого насильства.
Так, у процесі реалізації своїх спільних злочинних дій ОСОБА_7 намагалась відволікти увагу ОСОБА_8 шляхом підсипання йому в алкогольні напої сильнодіючої снодійної речовини, що помітив потерпілий, та в цей час із схованки вискочив і швидко підбіг до нього ОСОБА_5 , з метою подолання можливого опору ОСОБА_17 обвинувачений намагався нанести йому удари в область обличчя, але потерпілий, швидко зреагувавши на дії ОСОБА_16 , схопив його за шию та почав утримувати. В цей момент ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на здійснення розбійного нападу на ОСОБА_17 з метою заволодіння його майном, взявши з поверхні столу скляну пляшку з-під шампанського, об`ємом 0,75 літра, та тримаючи її в правій руці, нанесла нею ОСОБА_17 один удар в область тім`яної ділянки голови, від чого останній відпустив ОСОБА_16 , який, визволившись, зразу наніс потерпілому чотири удари кулаками правої та лівої руки в область обличчя. Після чого ОСОБА_16 , взявши лівою рукою ОСОБА_17 за шию та нахиливши, наніс йому ще один удар лівою ногою в область, нижче коліна правої ноги, від чого потерпілий впав на підлогу та втратив свідомість.
Застосувавши небезпечне для здоров`я потерпілого насильство та подолавши у такий спосіб волю ОСОБА_17 до опору, вподальшому обвинувачені з метою доведення свого наміру до кінця за допомогою клейкої скоч стрічки намагались зв`язати йому руки, після чого відкрито заволоділи його коштами, забравши з належного ОСОБА_17 портмоне 1500 гривень, покинули місце злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заподіяли потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді рани м яких тканин верхньої повіки лівого ока, підшкірного крововиливу лівої навколоочної ділянки його обличчя, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового внутрішнє-суглобового перелому верхнього кінця великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням уламків і закритого перелому верхнього кінця малогомілкової кістки правої гомілки без значного зміщення уламків, які за характером кожен окремо так і в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.
Крім того, ОСОБА_5 , являючись особою, яка раніше вчинила розбій, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на вчинення злочинів проти власності, які поєднані з застосуванням насильства до потерпілих, у другій половині квітня 2020 року, спільно із ОСОБА_6 та іншою особою, відносно якої 23 лютого 2021 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості, з метою власного збагачення прийняли спільне рішення про здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, що є небезпечним для здоров`я потерпілого, на громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_18 , заздалегідь узгодивши між собою характер дій, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, та вчинили на потерпілого напад за слідуючих обставин.
Діючи за попередньою змовою між собою, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на напад, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у житло, з метою викрадення майна, за домовленістю із ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , зазначена вище інша особа, яка є особою жіночої статі, розпочала листування з потенційним потерпілим ОСОБА_20 , який був підібраний ОСОБА_5 для здійснення щодо нього розбійного нападу через соціальну мережу «BADOO», через зареєстрований акаунт, пропонуючи зустріч у приміщенні квартири, в якій проживав ОСОБА_21 . Пізніше, в ході такого спілкування зазначена вище інша особа, являючись особою жіночої статі, умисно, під вигаданим приводом запропонувала потерпілому зустрітись з ним за місцем його проживання для розмови.
Виконуючи заздалегідь розроблений спільний план розбійного нападу, знаючи адресу місця проживання ОСОБА_20 , 26 квітня 2020 року, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ця інша особа, використовуючи при цьому автомобіль під керуванням ОСОБА_19 , приїхали за адресою проживання потерпілого та, готуючись до розбійного нападу, викрутили лампочку у під`їзді будинку АДРЕСА_8 та з`ясували можливі відходи від місця вчинення злочину за допомогою автомобіля.
Вподальшому, 27 квітня 2020 року зазначена вище інша особа домовилась з ОСОБА_20 зустрітись з ним наодинці близько 22 год. 00 хв. за адресою його проживання, а саме : в квартирі АДРЕСА_9 .
Реалізовуючи свій план, ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та інша особа, будучи повністю готовими до вчинення запланованого розбійного нападу та будучи переконаними в тому, що у квартирі потерпілого, крім нього, більше нікого не має, 27 квітня 2020 року, близько 22 год. 30 хв., автомобілем «Opel Vectra» під керуванням ОСОБА_19 прибули у двір будинку АДРЕСА_8 , де проживав ОСОБА_22 .
Вийшовши з автомобіля та розуміючи, що потерпілий сам перебуває в приміщенні своєї квартири, діючи за попередньою змовою, реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на напад, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у житло, з метою викрадення майна, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, усвідомлюючи небезпеку своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, слідуючи попередній домовленості між ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та іншою особою, остання залишилась біля під`їзду будинку спостерігати за прилеглою територією, перехожими та мешканцями будинку, а ОСОБА_16 та ОСОБА_19 зайшли в під`їзд, піднялись на п`ятий поверх, та з метою проникнення в квартиру, в якій проживав потерпілий, ОСОБА_16 постукав у вхідні двері цієї квартири за адресою : АДРЕСА_10 .
У квартирі перебував ОСОБА_22 , який, очікуючи на візит зазначеної вище іншої особи жіночої статі та будучи переконаним, що це саме вона прийшла до нього, відчинив з середини вхідні двері в квартиру і на її порозі для здійснення нападу опинились ОСОБА_16 та ОСОБА_19 .
Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, застосувавши небезпечне для здоров`я потерпілого насильство, ОСОБА_5 зразу з метою подолання можливого опору ОСОБА_22 , використовуючи для нанесення ударів та спричинення тілесних ушкоджень заздалегідь взяту з собою дерев`яну палицю, утримуючи її в правій руці та перебуваючи на порозі вхідних дверей квартири, швидким рухом руки наніс дерев`яною палицею потерпілому один удар в область лобної ділянки голови, від якого ОСОБА_22 упав на підлогу. Продовжуючи свої спільні дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілого та продовжуючи долати його опір, ОСОБА_16 наніс йому ще один удар у ліву частину голови, завдавши ОСОБА_22 тілесні ушкодження. При цьому ОСОБА_19 постійно знаходився поряд біля вхідних дверей і спостерігав за можливою появою свідків у під`їзді.
Після отриманих тілесних ушкоджень, з метою самозахисту від протиправних дій обвинувачених потерпілий схопив ОСОБА_16 за верхній одяг та, потягнувши на себе, кинув його на підлогу, тим самим почав чинити активний опір ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , не даючи їм змоги фактично заволодіти його майном.
Після цього ОСОБА_16 вирвався із захвату ОСОБА_22 , обидва обвинувачені зрозуміли, що їм не вдасться заволодіти його майном, так як потерпілий чинив активний опір та почав кликати на допомогу, останні залишили місце злочину, вибігли з під`їзду, де на них чекала інша особа, та всі троє ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та інша особа сіли в припаркований біля будинку автомобіль «Opel Vectra», держномер НОМЕР_1 , на якому під керуванням ОСОБА_19 залишили місце вчинення розбійного нападу.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інша особа спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин лобної ділянки голови зліва, яка за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, та крововиливу на каймі нижньої губи зліва, садна шкіри правої гомілки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, та могли спричинити майнову шкоду на загальну суму 500 грн. ( в межах пред`явленого обвинувачення ).
За напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілих, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та особою, яка раніше вчинила розбій, ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 187 КК України, а по епізоду з потерпілим ОСОБА_18 - за розбій з тими ж кваліфікуючими ознаками, поєднаний з проникненням у житло, за ч. 3 ст. 187 КК України. За втягнення неповнолітню ОСОБА_7 у злочинну діяльність ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 304 КК України.
За напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , вчинений за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 187 КК України.
За напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_18 , вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 3 ст. 187 КК України.
Вина обвинувачених за даними епізодами обвинувачення в судовому засіданні встановлена та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
По епізоду вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 :
Так, самі обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в суді підтвердили, що з грудня 2019 року знайомі між собою, при цьому ОСОБА_16 знав про неповнолітній вік обвинуваченої, а вона була обізнана про те, що ОСОБА_16 раніше судимий за розбій. В цей період ОСОБА_15 через інтернет познайомилась із ОСОБА_17 , зустрічалась з ним, останній був заможньою людиною, мав великі статки, про ці зустрічі та про високий рівень доходів потерпілого вона розповідала ОСОБА_16 . Вони вирішили заволодіти коштами ОСОБА_17 , для цього оговорили план спільних дій.
Так, обвинувачені вирішили винайняти квартиру, в якій ОСОБА_15 домовиться зустрітись з потерпілим. Його в квартирі будуть очікувати обоє обвинувачених. При цьому ОСОБА_16 спочатку сховається, щоб ОСОБА_17 його не помітив, потерпілого зустріне ОСОБА_15 , буде відволікати його увагу, а вподальшому обоє, подолавши опір потерпілого, нападуть на нього та заволодіють його коштами.
Реалізуючи свій спільний план, ОСОБА_16 попередньо винайняв квартиру АДРЕСА_7 , куди ОСОБА_15 запросила для зустрічі ОСОБА_17 , якого 18 березня 2020 року за вказаною адресою очікували обоє обвинувачених. Близько 14 години 30 хвилин у квартиру прийшов потерпілий, його зустріла ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в цей момент сховався, щоб його ОСОБА_17 не помітив. Під час спілкування останнього із ОСОБА_15 із укриття вискочив ОСОБА_16 , напав на ОСОБА_17 , між ними зав`язалась боротьба. В цей момент ОСОБА_15 правою рукою схопила зі столу пляшку з-під шампанського і нею ударила ОСОБА_17 по голові, після чого потерпілий відпустив ОСОБА_16 , а останній знов напав на ОСОБА_17 , наніс йому руками декілька ударів в обличчя, а потім своєю ногою наніс удар по нозі потерпілого, від чого останній впав і втратив свідомість. Від цього удара у нього була зламана нога, текла кров. Обвинувачені намагались скотчем зв`язати руки потерпілого, однак із-за кровотечі не змогли. Подолавши у такий спосіб волю ОСОБА_17 , вони із його портмоне забрали 1500 грн., допомогли потерпілому вийти з квартири та втекли з місця злочину, розділившись викраденими коштами.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 підтвердила, що ОСОБА_16 своїми переконаннями та підбурюванням втягнув її у вчинення даного злочину, він придумав план його реалізаціїї, для цього взяв з собою в квартиру скотч та клофелін, який під час зустрічі з потерпілим ОСОБА_15 повинна була підсипати в шампанське і усипити ОСОБА_17 . Під час вчинення злочину координував її дії.
При проведенні слідчого експеримента, як свідчать дані відповідного протокола від 22 липня 2020 року та відеозапис до нього, обвинувачена ОСОБА_7 детально розповіла та показала, як 18 березня 2020 року в квартиру АДРЕСА_7 привела потерпілого ОСОБА_8 , де в ній вже ховався обвинувачений ОСОБА_5 , показала черговість нападу та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, механізм їх заподіяння та спосіб заволодіння коштами ОСОБА_17 .
Із показань в суді потерпілого ОСОБА_8 видно, що він познайомився з ОСОБА_15 через соціальну мережу «Badoo», неодноразово зустрічався з нею. Під час цих зустрічей він розраховувався за різні послуги, при цьому обвинувачена бачила вміст його портмоне, в якому знаходились значні суми коштів.
В черговий раз вони домовились зустрітись за вказаною ОСОБА_15 адресою в квартирі АДРЕСА_7 , куди він прийшов 18 березня 2020 року, близько 14 години 30 хвилин. Обвинувачена його зустріла на вулиці, провела в квартиру, зазначивши, що її винайняла для їх зустрічі. Поведінка ОСОБА_15 йому здалась трохи підозрілою. Вона відкрила вікно, балкон, було враження, що обвинувачена таким чином хотіла когось впустити в квартиру. В кімнаті на столі стояла пуста пляшка з-під шампанського, ОСОБА_17 теж за вказівкою ОСОБА_15 приніс з собою шампанське, при пропозиції розпити спиртне ОСОБА_15 намагалась йому щось підсипати, однак потерпілий це помітив. В цей час із схованки вискочив ОСОБА_16 , напав на нього, однак ОСОБА_17 , швидко зреагувавши, схопив обвинуваченого за шию і так утримував. В цей момент ОСОБА_15 схопила зі столу пляшку з-під шампанського і нею ударила потерпілого по голові, від чого він відпустив ОСОБА_16 . Останній знов напав на нього, спочатку кулаками рук наніс йому чотири удари в обличчя, а потім, взявши потерпілого за шию і нахиливши, ногою ударив його по нозі, від чого ОСОБА_17 впав і втратив свідомість. Коли потерпілий опритомнів, він зрозумів, що у нього зламана нога, є кровотеча. За командою ОСОБА_16 обвинувачені намагались скотчем зв`язати його руки, однак із-за кровотечі не змогли цього зробити. По поведінці та діям обвинувачених було видно, що вони діяли сплановано, чітко та узгоджено, завчасно розприділивши ролі. У них була мета заволодіти його коштами, для цього вони на нього напали і побили. Подолавши у такий спосіб його опір, обвинувачені заволоділи його коштами в розмірі 1500 грн., які знаходились в портмоне. Після чого, вивівши потерпілого із квартири, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 втекли з місця злочину.
При проведенні слідчого експерименту, як свідчать дані відповідного протоколу від 17 червня 2020 року та відеозапис до нього, потерпілий ОСОБА_8 детально розповів і показав місце його зустрічі з ОСОБА_15 в квартирі АДРЕСА_7 , деталі нападу в квартирі обох обвинувачених на нього, механізм та послідовність нанесення йому кожним із них тілесних ушкоджень та спосіб заволодіння його коштами.
При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками, як свідчать дані відповідного протоколу від 25 квітня 2020 року, потерпілий серед пред`явлених для впізнання жінок на фотознімку за № 3 впізнав особу, на яку він указав під час допиту в якості потерпілого, як на ту, що вчинила на нього розбійний напад. Згідно довідки, доданої до протоколу пред`явлення для впізнання, на фотознімку під № 3 зображена ОСОБА_7 .
Остання в судовому засіданні не заперечувала той факт, що саме вона спільно із ОСОБА_16 напала на потерпілого і заволоділа його коштами. ОСОБА_17 добре знав її зовнішність та прикмети, за якими впізнав її при проведенні зазначеної вище слідчої дій.
Факт застосування до ОСОБА_23 небезпечного для здоров`я насильства об`єктивно стверджується відповідними висновками судово-медичних експертиз за № 471, 542, згідно яких потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді :
рани м`яких тканин верхньої повіки лівого ока, підшкірного крововиливу лівої навколо-очної ділянки його обличчя, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока зі скроневого боку, які могли утворитись від одноразової дії тупого твердого предмету (кулак, взута стопа людини, будь-які інші тупі тверді предмети), за механізмами «удар» (крововиливи), «удар-розтягнення-розрив» ( рана ), які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
закритого уламкового внутрішнє-суглобового перелому верхнього (проксимального) кінця великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням уламків і закритого перелому верхнього кінця малогомілкової кістки правої гомілки без значного зміщення уламків, які за своїм характером ( як кожен окремо, так і в сукупності ) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я з відсутністю небезпеки для життя. Зазначені переломи не є характерними для утворення при самовільному падінні людини з висоти власного зросту, але не виключають можливості їх утворення при неконтрольованому падінні людини внаслідок надання її тілу прискорення.
Про такий механізм заподіяння йому ОСОБА_16 і ОСОБА_15 зазначених вище тілесних ушкоджень в суді підтвердив потерпілий ОСОБА_8 . Цього не заперечували і самі обвинувачені, підтвердивши, що ОСОБА_17 отримав перелом ноги внаслідок того, що його по нозі ударив ОСОБА_16 і потерпілий упав.
Характер та локалізація тілесних ушкоджень свідчать про умисний характер їх спричинення.
Факт зустрічей ОСОБА_15 з потерпілим, в тому числі факт домовленості про таку зустріч на 18 березня 2020 року, як свідчать дані відповідного протоколу огляду від 13 травня 2020 року та додатку до нього, об`єктивно стверджується даними скріншотів їх листування, які містяться в галереї належного потерпілому мобільного телефона «Samsung».
Сама ОСОБА_7 в суді підтвердила факт зазначеної переписки з потерпілим.
Узгодженість дій обвинувачених до та під час вчинення злочину свідчить про їх попередній зговір.
Як доказ вини обвинувачених у вчиненні даного злочину слідство представило протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 квітня 2020 року, за змістом якого потерпілий серед пред`явлених для впізнання чоловіків на фотознімку за № 4 впізнав особу, про яку він указав під час допиту. Згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання від 25 квітня 2020 року на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_5 . Як встановлено в судовому засіданні, даний доказ був отриманий з порушенням порядку, встановленого ст. 228 КПК України. Так, будучи допитаним в суді ОСОБА_17 зазначив, що зазначений протокол є неповним, в ньому не відображені всі заяви і дії потерпілого, який при пред`явленні йому для впізнання фотознімків осіб чоловічої статі не зразу впізнав обвинуваченого, показавши спочатку на іншу особу, як на ту, що вчинила щодо нього злочин, а вже після зауваження слідчого подивитись уважніше завагався у своїх діях і показав на фотознімок із зображенням ОСОБА_16 . З цих підстав даний доказ слід визнати недопустимим.
Визнання даного доказу недопустимим не впливає на встановлення вини ОСОБА_16 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_17 , поскільки сам обвинувачений в суді підтвердив свою участь у вчиненні даного злочину.
Твердження обвинувачених про те, що вони шляхом шантажу хотіли заволодіти коштами потерпілого, спростовуються показаннями ОСОБА_8 про вчинення на нього ОСОБА_15 та ОСОБА_16 розбійного нападу з метою заволодіння його майном, ставити під сумнів показання потерпілого у суда немає підстав, поскільки вони є логічні, послідовні і незмінні. Даних про те, що потерпілий оговорює обвинувачених, судом не встановлено. Його показання також підтверджуються сукупністю вищенаведених доказів по справі, а показання обвинувачених в цій частині суд розцінює, як намір зменшити свою вину за вчинене.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не втягував ОСОБА_15 в злочинну діяльність, що навпаки, за ініціативи останньої вони вчинили цей розбій, суд визнає неправдивими і даними з метою ухилення від відповідальності за цей злочин, а тому відхиляє їх. Ці твердження повністю спростовуються послідовними, логічними, переконливими показаннями обвинуваченої ОСОБА_7 . Також сама поведінка ОСОБА_16 до та під час вчинення даного злочину свідчить про те, що ініціатива його вчинення виходила іменно від обвинуваченого ОСОБА_16 .
По епізоду вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_18 :
ОСОБА_24 та ОСОБА_19 у судовому засіданні підтвердили, що зустрілись один з одним у другій половині квітня 2020 року, під час зустрічі прийняли спільне рішення про вчинення нападу на громадянина Туреччини ОСОБА_18 . Це вирішили здійснити по місцю його проживання, а саме за адресою : АДРЕСА_10 . За цією адресою неодноразово приїжджали на автомобілі «Opel Vektra» під керуванням ОСОБА_19 . З ними також була ОСОБА_25 , яку використали для того, щоб проникнути в квартиру потерпілого. Для цього ОСОБА_26 в інтернеті зав`язала з ОСОБА_22 переписку, під час якої пропонувала зустрітись з ним по місцю його проживання, на що ОСОБА_22 погодився. Фактично такого наміру ОСОБА_26 зустрічатись з ним не мала, а це був привід, щоб ОСОБА_16 та ОСОБА_19 проникли в його квартиру і напали на потерпілого.
Вказаним вище автомобілем 26 квітня 2020 року близько 22 години всі троє приїхали до будинку, де проживав ОСОБА_22 , обдивились місцевість і уїхали.
ОСОБА_26 домовилась зустрітись з потерпілим наодинці в його квартирі ввечері 27 квітня, в зазначений час вони всі троє знов автомобілем приїхали до зазначеного будинку. За вказівкою ОСОБА_27 взяв з собою скотч. За спільною домовленістю ОСОБА_28 залишилась біля під`їзду, а в будинок зайшли ОСОБА_19 і ОСОБА_16 . Останній мав при собі дерев`яну палицю. Обвинувачені піднялись на п`ятий поверх, ОСОБА_16 постукав у вхідні двері квартири АДРЕСА_11 , в якій проживав ОСОБА_22 . Обвинувачені розуміли, що потерпілий, очікуючи на візит ОСОБА_26 і думаючи, що це прийшла вона, відкриє вхідні двері, що ОСОБА_22 і зробив. Коли обвинувачені опинились на порозі квартири, ОСОБА_16 зразу ударив потерпілого палицею по голові, від чого він упав, після чого ОСОБА_16 ще раз наніс йому палицею удар в голову. ОСОБА_19 знаходився поряд. Після отриманих ударів ОСОБА_22 почав чинити опір, схопив ОСОБА_16 за куртку, кинув на підлогу, а також почав кликати на допомогу. Зрозумівши, що цей опір вони не подолають, останні почали тікати. Спочатку на вулицю вискочив ОСОБА_19 , за ним ОСОБА_16 , де до них приєдналась ОСОБА_25 . Всі втрьох сіли в автомобіль, уїхавши ним, залишили місце злочину. В той же день були затримані працівниками поліції за підозрою у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_22 з метою заволодіння його майном.
Також обвинувачений ОСОБА_16 повідомив, що напад на потерпілого був здійснений з метою заволодіння його майном. Для здійснення цього злочину він відшукав ОСОБА_29 та ОСОБА_25 . Згідно плану остання зав`язала в інтернеті з потерпілим переписку, під вигаданим приводом пропонувала зустрітись по місцю його проживання. Фактично це все робилось, щоб обвинувачені проникли в квартиру ОСОБА_22 , напали на нього і заволоділи його коштами. Розбійний напад ними був здійснений на порозі квартири потерпілого, після чого від нанесених ОСОБА_22 побоїв на одежі ОСОБА_16 залишились сліди крові потерпілого і ця одежа з плямами крові була виявлена при проведенні обшуку по місцю проживання обвинуваченого.
Із показань в суді свідка ОСОБА_30 видно, що вона знайома зі всіма обвинуваченими. Приблизно в середині квітня 2020 року до неї звернувся ОСОБА_31 , повідомивши, що у нього є план за її участю та участю його друга про вчинення розбійного нападу на громадянина Туреччини, який має великі статки. Свідок погодилась взяти участь в реалізації цього плану. Звезда також повідомив, що потенційного потерпілого він підібрав через соціальну мережу «Badoo», де розмістив фотографію ОСОБА_32 і від її імені ОСОБА_26 в якості дівчини легкої поведінки повинна зав`язати з потерпілим переписку, що вона і зробила. Текст листування їй диктував ОСОБА_33 , наполягаючи на тому, щоб вона уточнила місце проживання громадянина Туреччини і в його квартирі назначила з ним зустріч. Фактично наміру зустрічатись з потерпілим ОСОБА_28 не мала, а робилось все це з метою проникнення в квартиру турка, нападу на нього і заволодіння його майном. Про цю переписку і дійсні наміри також знав ОСОБА_19 , який мав у користуванні автомобіль «Opel Vektra», що також було використано при здійсненні злочину. Іменно про ОСОБА_34 мав на увазі, коли на початку говорив про свій план щодо нападу на турка, і що у нього є друг- це ОСОБА_19 , який також візьме в цьому участь.
Наміри про розбій були озвучені під час їх з ОСОБА_19 зустрічі. Узгодивши дії з обвинуваченими, свідок домовилась з ОСОБА_22 про зустріч з ним у потерпілого дома ввечері 26 квітня 2020 року. Для здійснення нападу на потерпілого вони всі втрьох автомобілем під керуванням ОСОБА_19 близько 22 години приїхали до будинку, де проживав ОСОБА_35 . Останній зустріч відмінив, пославшись на те, що дома перебуває не один. Готуючись до злочину, вони викрутили лампочку в під`їзді, де знаходилась квартира ОСОБА_22 , та обстежили прилеглу територію, щоб знати, як вподальшому тікати з місця злочину.
Далі свідок знов домовилась про зустріч з потерпілим на одинці у нього дома на вечер 27 квітня 2020 року, хоча наміру зустрічатись з ним не мала. Ця домовленість потрібна була для того, щоб ОСОБА_22 , будучи впевненим у тому, що до нього на зустріч прийшла свідок, відкриє двері квартири, в яку проникнуть ОСОБА_16 і ОСОБА_19 і нападуть на потерпілого з метою заволодіння його майном. Для здійснення цього наміру вони знов всі втрьох у зазначений вечер близько 22 години 30 хвилин автомобілем під керуванням ОСОБА_19 приїхали в двір будинку по місцю проживання ОСОБА_22 . В дорозі свідок продовжила переписку з потерпілим, зазначивши, що вже їде на зустріч до нього на таксі, щоб він відкривав двері квартири та її зустрічав. Про те, що ОСОБА_22 її вже чекає, вона повідомила ОСОБА_16 та ОСОБА_19 . За попередньою домовленістю з обвинуваченими свідок залишилась біля під`їзду, в якій знаходилась квартира потерпілого, та спостерігала за прилеглою територією, перехожими та мешканцями будинку, а ОСОБА_16 та ОСОБА_19 для здійснення нападу на ОСОБА_22 зайшли в під`їзд будинку, маючи намір за рахунок її домовленості з потерпілим про зустріч проникнути в його квартиру та вчинити на ОСОБА_22 розбійний напад. Звезда мав при собі рюкзак, з яким зайшов у під`їзд. Через деякий час обвинувачені вискочили з під`їзду, обидва були знервовані, у ОСОБА_16 на одежі були сліди крові. Вони всі втрьох сіли в машину і швидко уїхали з місця злочину. Звезда їй розповів, що як вони і спланували, потерпілий відкрив йому та ОСОБА_19 двері, вони напали на нього, ОСОБА_16 наніс ОСОБА_22 якимось предметом удари по голові, у нього почала текти кров, однак заволодіти майном вони не змогли, так як потерпілий почав чинити опір, і вони втекли.
Про місце та спосіб вчинення злочину свідчать відповідні протоколи огляду місця події від 27 та 28 квітня 2020 року, схеми та ілюстративні таблиці до них, із яких вбачається, що місцем огляду були квартира АДРЕСА_9 , яка знаходиться на п`ятому поверсі та в якій проживав потерпілий, та під`їзд будинку, в якому розташована зазначена квартира. За даними цих протоколів при вході в квартиру в її коридорі на підлозі та на частково згорнутому килимі, а також в під`їзді на сходинках та міжсходинковими територіями між четвертим та п`ятим поверхами, на стіні п`ятого поверху та в коридорі загального користування між 17 та 18-ою квартирами в напрямку дверей 17-ої квартири були виявлені сліди речовини бурого кольору, з внутрішньої сторони дверей тамбура цих двох квартир- два сліди пальців рук, а на підлозі біля ліфтової шахти п`ятого поверху- фрагмент синьої ізоляційної стрічки. Остання, сліди пальців рук та марлеві тампони зі змивами виявленої при огляді речовини бурого кольору були вилучені працівниками поліції під час проведення даної слідчої дії.
Відповідно до висновків судово-імунологічних експертиз № 335, 336, 338, проведених з 14 по 17 липня 2020 року, на марлевих тампонах зі змивами, вилучених 27 та 28 квітня 2020 року в ході огляду квартири потерпілого та під`їзду, в якому знаходилась ця квартира, виявлена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_22 .
Обвинувачений ОСОБА_16 в суді підтвердив, що під час нападу на потерпілого і нанесення йому ударів по голові у останнього була кровотеча і потерпілий міг залишити від цього сліди крові.
Факт застосування до ОСОБА_18 насильства, небезпечного для його здоров`я стверджується відповідними висновками судово-медичних експертиз № 374 та 619, згідно яких у потерпілого були виявлені наступні тілесні ушкодження :
рана м`яких тканин лобної ділянки голови зліва, яка за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, та крововилив на каймі нижньої губи зліва з переходом на слизову оболонку, садно шкіри правої гомілки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
При цьому, рана м`яких тканин лобної ділянки голови зліва та крововилив на каймі нижньої губи зліва з переходом на слизову оболонку могли утворитися від ударів тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути руки, ноги чи подібні їм предмети, а садно шкіри правої гомілки могло утворитись як від удару тупим твердим предметом, так і від удару об такий при падінні потерпілого з висоти власного росту.
Перераховані вище тілесні ушкодження могли утворитися не менше ніж від триразової травмуючої дії, а судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень можуть мати давність утворення не більше 2-х діб до моменту початку проведення судово-медичної експертизи 29 квітня 2020 року.
Сам ОСОБА_5 підтвердив в суді факт спричинення цих тілесних ушкоджень потерпілому при нападі на нього 27 квітня 2020 року.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, на час судового розгляду потерпілий ОСОБА_18 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( актовий запис № 258 від 26 січня 2021 року ), а тому суд позбавлений безпосередньо отримати показання потерпілого в судовому засіданні, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК України визнав його допит неможливим, безпосередньо дослідивши при цьому інші докази, отримані під час досудового розслідування.
Так, як видно із протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27 квітня 2020 року, ОСОБА_18 звернувся в правоохоронні органи з усною заявою про вчинення щодо нього злочину, повідомивши, що 27 квітня 2020 року, близько 22 години 30 хвилин, невстановлені особи проникли в його квартиру АДРЕСА_9 , та з метою заволодіння його майном, здійснили на нього напад, який виразився у нанесенні йому ударів дерев`яною палицею по голові, спричинивши тілесні ушкодження.
При проведенні слідчого експерименту, як свідчать дані відповідного протоколу та додатку до нього від 13 липня 2020 року, потерпілий ОСОБА_20 детально розказав і показав місце, послідовність та механізм вчинення щодо нього злочину, а саме, показав спосіб вторгнення в його помешкання, нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, боротьби з останнім та залишення нападниками місця події, яких в кількості трьох осіб він побачив через балкон, останні вибігли з під`їзду, сіли в автомобіль синього кольору і уїхали.
Незалучення до даної слідчої дії перекладача для потерпілого не є підставою для визнання даного доказу недопустимим. Згідно ст. 68 КПК України перекладач залучається у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань, або документів за клопотанням сторони кримінального провадження. Залучення перекладача для потерпілого є його правом, а для підозрюваного, обвинуваченого- обов`язком органу досудового розслідування. Як видно із протоколу слідчого експерименту та переглянутого судом відеозапису його фіксації, потерпілий не заявляв клопотання про виклик перекладача при проведенні даної слідчої дій, його явку не забезпечив, вільно спілкується зі слідчим, тому слідчий експеримент проведений з ним у відповідності до вимог ст.240 КПК України. Те, що додаток до протоколу- відеозапис є неповним, також не являється підставою для визнання даного доказу недопустимим. Всі дії та пояснення в повній мірі зафіксовані в протоколі слідчого експерименту, який вівся з початку та до кінця проведення слідчої дії з дотриманням кримінально-процесуального законодавства, це основний доказ. Крім того, даний доказ фіксувався на відеокамеру. Із переглянутого судом відеозапису також видно, що потерпілий доступно розповідає та показує про обставини вчинення щодо нього розбійного нападу. Те, що дане відео є неповним з технічних причин, суд вважає, що це не ставить під сумнів допустимість, як доказу, протоколу слідчого експерименту.
Обставини вчинення на нього розбійного нападу потерпілий ОСОБА_22 виклав у позовній заяві про відшкодування шкоди, яку він подав до суду 8 вересня 2020 року. В цій заяві потерпілий детально виклав спосіб вчинення на нього розбійного нападу та дії кожного обвинуваченого при цьому.
При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками, як свідчать дані відповідного протоколу від 28 квітня 2020 року та додатку до нього, в ході проведення даної слідчої дії потерпілий серед пред`явлених для впізнання чотирьох осіб на фотознімку за № 2 впізнав особу, яка 27 квітня 2020 року здійснила на нього напад по місцю проживання потерпілого. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 квітня 2020 року на фотознімку за № 2 зображений ОСОБА_5 .
Факт переписки потерпілого з дівчиною на ім`я ОСОБА_36 , в якій остання весь час наполягає на зустрічі з ним в його квартирі, як свідчать дані відповідного протоколу огляду з додатком до нього від 14 травня 2020 року, підтверджується скріншотами такого листування, наявними в галереї належного ОСОБА_22 мобільного телефону «Xiaomi NOTE 7».
Будучи допитаними в судовому засіданні ОСОБА_5 , ОСОБА_30 та ОСОБА_7 пояснили, що цю переписку з потерпілим вела ОСОБА_28 , використовуючи при цьому фотографію ОСОБА_15 та її ім`я.
Крім цього, ОСОБА_15 підтвердила, що їй ОСОБА_16 розповідав про плани вчинити розбійні напади на забезпечених людей, яких відшукував в інтернеті через сайт знайомств, в цьому мали брати участь троє: ОСОБА_16 , його друг ОСОБА_37 , який мав у користуванні автомобіль, та особа жіночої статі- ОСОБА_26 , яка мала знайомитись з потенційними потерпілими. Для цього він використовував фотографію ОСОБА_15 , ОСОБА_26 виступала від її імені. Вподальшому ОСОБА_16 розповів, що ОСОБА_26 домовилась про зустріч з громадянином Туреччини, на якого вони вподальшому вчинили напад, побили його, від чого у турка була кровотеча.
Причетність обвинувачених до скоєння даного злочину також підтверджується даними слідуючих протоколів :
протоколу обшуку по місцю проживання ОСОБА_5 від 28 квітня 2020 року, із якого вбачається, що при проведенні даної слідчої дії в квартирі АДРЕСА_12 , в якій проживав обвинувачений, було виявлено і вилучено його особисті речі, а саме : куртка зимова темно-синього кольору та джинсові штани синього кольору, на поверхнях яких знаходились плями речовини бурого кольору, а також рюкзак та пара чоловічих кросівок « Nike Air », дерев`яна скалка та пара латексних рукавиць з наявними на їх поверхнях плямами бурого кольору, 7 мобільних телефонів різних марок, планшет, 8 пластикових банківських карточок та інш.
Відповідно до висновків судово-імунологічних експертиз № 339, 340, 341, 342, проведених з 14 по 17 липня 2020 року, на вилучених під час обшуку 28 квітня 2020 року особистих речах обвинуваченого ОСОБА_16 , а саме, на куртці, джинсових штанах, дерев`яній скалці та парі латексних рукавиць виявлена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_18 .
Сам ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив, що під час вчинення нападу на потерпілого був одягнутий в зазначені речі, на руках були латексні рукавиці, а в руках- дерев`яна скалка, якою наніс удари ОСОБА_22 , і на яких залишились сліди крові потерпілого. Цю дерев`яну скалку на місце злочину він приніс у рюкзаку та був взутий в кросівки, які також були вилучені під час обшуку.
Як свідчать дані відповідного протоколу затримання ОСОБА_6 , яке відбулось через декілька годин після вчинення нападу на ОСОБА_22 , у обвинуваченого в кармані одежі був виявлений та вилучений скотч, а при огляді керованого ним автомобіля синього кольору «Opel Vektra», як свідчить відповідний протокол та додаток до нього, були вилучені три мобільних телефони та в багажнику автомобіля -дерев`яна біта.
Зазначена слідча ( розшукова ) дія огляд автомобіля була проведена з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя його вчинення, за правилами, передбаченими для обшуку іншого володіння особи. Дана слідча дія була проведена за добровільною згодою ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. 223, 233, 234, 237 КПК України. Єдиною метою було відшукання речей, які мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду. Ст. 223 КПК України не має на меті вирішення питань власності. Обвинувачений ОСОБА_19 керував автомобілем, вважається особою, яка ним володіє, в отриманні згоди особи, зазначеної в техпаспорті, як власник автомобіля, в даному випадку не було потреби, обшук узаконений ухвалою слідчого судді, тому немає підстав для визнання недопустимим доказом протоколу огляду автомобіля від 28 квітня 2020 року.
При проведенні слідчого експерименту, як свідчить відповідний протокол від 28 квітня 2020 року та додаток до нього, обвинувачений ОСОБА_6 детально розповів та показав про обставини вчинення злочину, а саме, як вони із ОСОБА_16 та ОСОБА_28 приїхали до місця проживання потерпілого, ОСОБА_28 залишилась біля під`їзду, вони піднялись до квартири ОСОБА_22 . ОСОБА_19 також показав, як для проникнення в помешкання, він при відкритті потерпілим дверей потягнув їх за ручку, після чого продемонстрував механізм нанесення Звездою ударів потерпілому.
Не заслуговують на увагу посилання сторони захисту на те, що дана слідча дія була проведена у формі допиту обвинуваченого. Судом встановлено, що при оголошенні даних протоколу слідчого експерименту та перегляді додатку до нього, дана слідча дія була проведена з дотриманням установленого порядку його проведення, у відповідності з вимогами ст. 240 КПК України. При цьому було проведено відтворення дій, обстановки, обставин події, що зафіксовано на відеокамеру, був присутній захисник обвинуваченого, ніяких зауважень висловлено не було. Порушень КПК України при проведенні даної слідчої дії суд не встановив. Заперечення ОСОБА_19 у судовому засіданні відомостей, які слідчий перевіряв за його участю під час слідчого експерименту та заміна ним вподальшому захисника, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.
Винність обвинувачених у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_18 також стверджується матеріалами проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій аудіоконтролю особи і складеними про їх хід та результати протоколами з аудіододатками.
Відповідно до даних, що містяться в протоколах про хід та результати здійснення негласної слідчої дії- зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28 квітня 2020 року та долучених до них додатків, які були досліджені в судовому засіданні, вбачається, що в період з 24 по 28 квітня 2020 року зафіксовані розмови ОСОБА_5 окремо з ОСОБА_7 , ОСОБА_30 та ОСОБА_6 , в ході яких ОСОБА_16 та ОСОБА_28 обговорюють про домовленість ОСОБА_28 про зустріч з особою на ім`я ОСОБА_38 , про необхідність зустрічі з ним у нього дома, що останній відгукнувся на її переписку, що в цьому візьме участь ОСОБА_37 , як вони двічі приїжджають на цю зустріч, а вподальшому 27 квітня ОСОБА_16 розповідає ОСОБА_28 про вчинений напад на особу, про нанесення їй побоїв, кровотечу, про боротьбу з цією особою, про наявність у ОСОБА_39 скотча, яким не змогли скористатись, так як ОСОБА_37 під час боротьби і крику особи, на яку напали, почав тікати. Також у ОСОБА_16 вже 25 квітня відбувається розмова з ОСОБА_40 , в якій йде мова про те, що «мала» домовилась про зустріч з особою на ім`я ОСОБА_38 , що їм треба зустрітись і обсудити свої дії. Із їх розмови 26 квітня видно, що вже ОСОБА_19 дає вказівку ОСОБА_16 подивитись, де знаходиться квартира АДРЕСА_11 , виясняють, що в квартирі є стороння особа, про що повідомила ОСОБА_41 , тому нічого не получиться, а 27 квітня між ними розмова про зустріч та обумовлений виїзд.
Як ОСОБА_30 , так і обвинувачені в суді підтвердили, що в цих розмовах вони домовлялись про виїзд по місцю проживання потерпілого ОСОБА_22 , якого називали ім`ям ОСОБА_38 , про зустріч з ним домовлялась «мала»- це ОСОБА_25 .
Із зафіксованих в цих же процесуальних документах розмов 24, 25, 26 та 27 квітня ОСОБА_16 з ОСОБА_15 видно, що обвинувачений розповідає їй про їх злочинні наміри про вчинення розбоїв, про злочинну домовленість та заплановані спільні з ОСОБА_42 та ОСОБА_26 дії щодо вчинення розбійного нападу на турка на ім`я ОСОБА_38 , ці дії попередньо ОСОБА_37 погодив, а також про напад на турка, під час якого за допомогою його переписки з Тонею вони з ОСОБА_42 проникли в квартиру турка, під час відкривання турком вхідної двері квартири ОСОБА_37 шарпнув двері на себе, ОСОБА_16 почав бити турка дубінкою та розбив йому голову.
В суді ОСОБА_16 підтвердив, що в цих розмовах йшла мова про ОСОБА_6 , ОСОБА_30 , а турок на ім`я ОСОБА_43 .
Винність обвинувачених у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_22 також стверджується матеріалами проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій відеоконтроля особи і складеними про їх хід та результати протоколами з відеододатками. Відповідно до даних, що містяться в протоколах про хід та результати здійснення негласних слідчих дій від 23, 24, 26 та 27 квітня 2020 року та долучених до них відеозаписів, які були досліджені в судовому засіданні, вбачається, що 23 квітня о 22 годині підсудні та ОСОБА_30 зустрілись разом, їздили на керованому ОСОБА_19 автомобілі «Opel Vektra» на вулицю Тернопільську в місті Хмельницькому, обстежували двори будинків АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 та АДРЕСА_8 , ОСОБА_19 і ОСОБА_16 заходили в під`їзди будинків АДРЕСА_14 та АДРЕСА_8 , піднімались на п`яті поверхи, оглядали розташування квартир на поверсі, повертались до машини, де їх біля під`їзду очікувала ОСОБА_28 .
24 квітня ОСОБА_16 зустрічався спочатку з ОСОБА_28 , потім з ОСОБА_19 .
26 квітня о 20 годині 35 хвилин відбулась зустріч обвинувачених з ОСОБА_28 , на керованому ОСОБА_19 автомобілі вони приїхали в двір будинку АДРЕСА_8 , де ОСОБА_19 і ОСОБА_16 знов зайшли в під`їзд будинку, піднялись на сходинковий майданчик між п`ятим та шостим поверхами, ОСОБА_28 знаходилась в цей період в автомобілі, після чого обвинувачені вийшли з під`їзду, сіли в автомобіль і уїхали.
27 квітня о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_28 знов зустрілись, на керованому ОСОБА_19 автомобілі приїхали в двір будинку АДРЕСА_8 , де спочатку в під`їзд зайшов ОСОБА_16 , піднявся на сходинковий майданчик між шостим і сьомим поверхами, потім в під`їзд зайшов ОСОБА_19 , вони спустились на п`ятий поверх, ОСОБА_28 залишилась в дворі будинку. О 22 годині 25 хвилин обвинувачені, тримаючи в руках предмети, зовні схожі на палки, зайшли в тамбур, де знаходились квартири 17-18. О 22 годині 30 хвилин ОСОБА_16 і ОСОБА_19 разом вибігли з під`їзду, підбігли до ОСОБА_28 , всі сіли в автомобіль і уїхали з місця перебування.
Будучи допитаними в судовому засіданні обвинувачені та свідок ОСОБА_28 підтвердили, що зафіксовані їх зустрічі і дії були пов`язані з підготовкою та нападом на потерпілого ОСОБА_18 . З цією метою вони приїжджали в двір будинку, де проживав потерпілий, обстежували територію, а потім вчинили на нього напад.
Про факт нападу на двох потерпілих, як свідчить відповідний протокол про результати проведення негласної слідчої дії від 12 травня 2020 року, ОСОБА_16 підтвердив 28 квітня 2020 року в розмові із сокамерником під час перебування в приміщенні ІТТ № 1 м. Хмельницького.
Всі вищезазначені слідчі дії були проведені у відповідності з вимогами КПК України, а також дозвіл на їх проведення був отриманий в установленому законом порядку.
Показання обвинувачених ОСОБА_19 і ОСОБА_16 про те, що у них не було домовленості вчиняти розбійний напад на потерпілого ОСОБА_22 , що ОСОБА_19 прийшов по місцю проживання останнього лише за проханням ОСОБА_16 , щоб вияснити з ним стосунки із-за зради з ним дівчини, з якою зустрічався ОСОБА_16 , суд визнає неправдивими і даними з метою вигородити ОСОБА_19 , а тому відхиляє їх. Ці ствердження повністю спростовуються вищенаведеними належними, достовірними та допустимими доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_30 , які є послідовними, логічними, переконливими. Вони узгоджуються з даними, отриманими під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_19 , потерпілим, а також підтверджуються сукупністю вищенаведених доказів по справі. Зміст розмов ОСОБА_19 із ОСОБА_16 , його поведінка до та під час нападу на потерпілого, виявлені у нього скотч та біта свідчать про намір та активну його участь у вчиненні даного злочину. Невизнання ОСОБА_19 своєї вини у вчиненні злочину суд розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_16 про те, що на вчинення цього злочину його спровокувала ОСОБА_15 під впливом працівників поліції суд також відхиляє. Провокація злочину ситуація, коли злочин не було би скоєно без активної участі правоохоронного органу, при цьому ключовим є питання, хто сформував умисел в особи. Жодних достовірних доказів на підтвердження висловлених ОСОБА_16 обставин в судовому засіданні не встановлено, до того ж вони спростовуються показаннями ОСОБА_15 про те, що працівники поліції ніякого впливу на неї не мали, наполегливих пропозицій їй не пропонували, до вчинення нападу на потерпілого вона ОСОБА_16 не підбурювала і не спонукала, це було його самостійне рішення, він сам підшукав співучасників злочину, домовився з ними про це і вчинив його. Її показання в цій частині підтверджуються змістом її розмов із обвинуваченим, із яких також вбачається, що тиск на ОСОБА_16 не здійснювався, він був вільний у виборі. Із зафіксованих розмов ОСОБА_16 з ОСОБА_28 , навпаки, видно, що ОСОБА_16 не бажав, щоб ОСОБА_15 знала про готування цього злочину і зазначав, що не бажає її посвящати в це.
Ці обставини в суді підтвердила свідок ОСОБА_30 , зазначивши, що у вчиненні нападу на потерпілого ОСОБА_44 участі не брала та ніяких пропозицій цьому не висловлювала.
У правоохоронних органів були достатні підстави для проведення щодо ОСОБА_15 відповідних заходів, а отримані внаслідок проведення таких заходів фактичні дані є належними доказами у справі.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Всебічно, повно та неупереджено з`ясувавши встановлені під час розгляду кримінального провадження обставини, перевіривши їх доказами, оцінивши ці докази з точки зору їх достовірності, належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність винуватості всіх обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів і кваліфікує їх дії :
- за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та особою, яка раніше вчинила розбій ( по епізоду розбою щодо ОСОБА_8 );
- за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітню у злочинну діяльність ;
- за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, та вчинений особою, яка раніше вчинила розбій ( по епізоду розбою щодо ОСОБА_18 ).
ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло ( по епізоду розбою щодо ОСОБА_18 ).
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб ( по епізоду розбою щодо ОСОБА_8 ).
При обранні всім обвинуваченим виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_7 злочин вчинила в неповнолітньому віці, щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, що пом`якшує їх покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Згідно даних досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації з оцінки статичних та динамічних факторів ризик вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі за умови належного контролю, у тому числі з боку пробаційного органу. Суд вважає, що рекомендована органом пробації міра покарання не сприятиме меті виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нового злочину.
При обранні виду та міри покарання кожному обвинуваченому суд враховує молодий вік обвинувачених, умови їх проживання, обраний кожним із них спосіб життя, ступінь тяжкості вчиненого кожним обвинуваченим злочину, те, що вчинений ОСОБА_15 і Звездою розбій на потерпілого ОСОБА_17 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а вчинений ОСОБА_19 та ОСОБА_16 розбій на потерпілого ОСОБА_22 особливо тяжким злочином. Суд також враховує конкретні обставини справи, характер дій обвинувачених, кількість злочинних посягань, ступінь участі кожного обвинуваченого у вчиненні злочину, їх відношення до вчиненого, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи те, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має також бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, останнім слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Підстав для застосування більш м`якого покарання суд не находить.
При цьому також враховується думку потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .
При визначенні строку покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд, враховуючи вищенаведене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, вчинення злочину в неповнолітньому віці, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, з урахуванням особи винної, її молодого віку, позитивної характеристики по місцю попереднього навчання, вважає, що ОСОБА_15 можливо призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України, тобто з застосуванням ст. 69 КК України, без конфіскації майна.
При визначенні строку покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує вищенаведене, його відношення до скоєного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, те, що він раніше був залучений до суспільно-корисної праці, та вважає, що йому слід обрати покарання в розмірі, наближеному до мінімального строку, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, з конфіскацією майна.
Обвинуваченому ОСОБА_16 з урахуванням наведеного, кількості злочинних посягань, активної участі у вчиненні злочинів, слід обрати покарання в межах санкцій статей інкримінованих йому правопорушень, з конфіскацією майна.
Таке покарання, на думку суду, буде відповідати вимогам закону, є справедливим, необхідним та достатнім.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, адже обвинувачені засуджуються до позбавлення волі на певний строк. Враховуючи тяжкість вчиненого, особи обвинувачених, суд приходить до переконання, що, перебуваючи на волі, вони ухилятимуться від суду та займатимуться злочинною діяльністю. Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Згідно протоколу затримання від 27 квітня 2020 року ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні злочину о 23 годині 20 хвилин 27 квітня 2020 року, та згідно протоколу затримання від 28 квітня 2020 року ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину в 00 годин 15 хвилин 28 квітня 2020 року.
Щодо ОСОБА_7 слід залишити до вступу вироку в законну силу запобіжний захід попередній домашній арешт.
По справі потерпілим ОСОБА_18 заявлявся цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином. Поскільки на момент винесення вироку потерпілий помер, правонаступництво в цих правовідносинах не допускається, цивільний позов слід залишити без розгляду.
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 2, 3 ст. 187, ч.1 ст. 304 КК України та призначити покарання:
за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років, із конфіскацією майна, за виключенням житла,
за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років, із конфіскацією майна, за виключенням житла,
за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити у виді позбавлення волі строком на 9 років, із конфіскацією майна, за виключенням житла.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років, із конфіскацією майна, за виключенням житла.
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, без конфіскації майна.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 27 квітня 2020 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 28 квітня 2020 року.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишити попередню- домашній арешт, з забороною залишати своє місце проживання по АДРЕСА_15 в період часу з 21 години 00 хвилин по 7 годину 00 хвилин наступного дня із покладенням наступних обов`язків :
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання ;
- утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 .
Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
мобільний телефон, марки «SUMSUNG», ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 НОМЕР_3 S/ НОМЕР_4 НОМЕР_5 із сім-карткою № НОМЕР_6 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити у останнього.
Фрагмент ізоляційної стрічки, два сліди пальців рук, аркуш паперу зі слідами відбитків рук потерпілого ОСОБА_20 , предмет, схожий на скотч, предмет, схожий на біту, дерев`яну скалку на поверхні з плямами речовини бурого кольору, пару латексних рукавиць на поверхні з плямами речовини бурого кольору, капу чорного кольору, марлеву пов`язку, шнур плетений 20 м, еластичний бинт червоного кольору на поверхні з плямами речовини бурого кольору, полімерно-будівельні стяжки в кількості 9 шт., предмет схожий на ніж в чохлі чорного кольору, металевий предмет з 2-х сторонньою заточкою, кухонний та сувенірний ножі, пластикову картку «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_7 , пластикову картку «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_8 , пластикову картку «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_9 , пластикову картку «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_10 , пластикову картку «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_11 , пластикову картку «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_12 , пластикову картку «MONOBANK» № НОМЕР_13 , пластикову картуа «VODAFONE» № НОМЕР_14 , сім карту з надписом № НОМЕР_15 , № НОМЕР_16 , сім карту з надписом № НОМЕР_17 , сім карту з надписом № НОМЕР_18 , куртку зимову темно-синього кольору на поверхні з плямами речовини бурого кольору, джинсові штани синього кольору на поверхні з плямами речовини бурого кольору, які зберігаються в камері речових доказів ХВП ГУНП в Хмельницькій області, знищити
Рюкзак з надписом на поверхні «GORANGD», пара чоловічих кросівок «NIKE AIR», чоловічий блайзер «CHAMPION», рукавиці чорного кольору, наплічний рюкзак чорного кольору, які зберігаються в камері речових доказів ХВП ГУНП в Хмельницькій області, повернути засудженому ОСОБА_5
Паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_6 , який зберігається в камері речових доказів ХВП ГУНП в Хмельницькій області, повернути засудженому ОСОБА_6 .
Мобільний телефон, марки «SUMSUNG» білого кольору, мобільний телефон, марки «XIOMI», чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_19 , ІМЕІ2 НОМЕР_20 у чохлі чорного кольору, планшет марки, «SUMSUNG» ( НОМЕР_21 ), мобільний телефон «IPHONE6», ІМЕІ: НОМЕР_22 , мобільний телефон марки «NOKIA», мобільний телефон марки «TOSHIBA», ІМЕІ: НОМЕР_23 з флеш накопичувачем, мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ: НОМЕР_24 ; мобільний телефон «SONY ERICSON» ІМЕІ: НОМЕР_25 , мобільний телефон НТС ІМЕІ: НОМЕР_26 , мобільний телефон «GINZZU», ІМЕІ: НОМЕР_27 з сім картою оператора мобільного зв`язку «КИЇВСТАР» № НОМЕР_28 , автомобільний реєстратор чорного кольору, портативна велосипедна відеокамера з флеш накопичувачем об`ємом 32 GB, флеш накопичувач «SPRINTER» USB 598, флеш накопичувач об`ємом 4 GB, флеш накопичувач у прозорому футлярі, флеш накопичувач micro cd 2 GB, флеш накопичувач «APACER», micro cd 4 ОВ, флеш накопичувач «TEAM» micro cd 4 ОВ, флеш накопичувач без маркувань, флеш накопичувач micro cd 1 GB, флеш накопичувач micro cd 128 МВ, флеш накопичувач «SONY», м2 - 64 мв, адаптер в середині з флеш накопичувачем «SONY», м2 - 2 GB, гаманець коричневого кольору, візитка (квартира посуточно), купюру номіналом одна гривня серія ТД №9816906, купюру номіналом одна гривня серія НЗ №9732680, купюру номіналом одна гривня серія ПЄ №8028838, купюру номіналом одна гривня серія РБ №3563104, купюру номіналом сто Польських злотих серія 8М №1116247, які зберігаються в камері речових доказів ХВП ГУНП в Хмельницькій області, обернути в рахунок конфіскації майна.
Автомобіль, марки «OPEL VECTRA», номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, синього кольору, який зберігається на штраф-майданчику по вул. Курчатова, 120-Д в м. Хмельницькому, повернути ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вжитий ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2020 року арешт на зазначене вище майно, скасувати.
На вирок може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а для засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з дня вручення копії вироку суду.