№ 1-кп/755/558/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004950 від 13.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого директором у ТОВ «Емі он», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 12.06.2019 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною бул. Перова від вул. П. Запорожця у напрямку вул. С. Стальського в місті Києві зі швидкістю приблизно 40-45 км/год., допустив порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а саме: п. 13.1. ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виразилось у тому, що останній керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_2 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись у другій смузі руху проїзною частиною бул. Перова від вул. П. Запорожця у напрямку вул. С. Стальського в м. Києві, проїжджаючи в районі буд. № 32, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із задньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 217130» (Lada Priora), н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який зменшив швидкість та підкочувався до перехрестя бул. Перова та вул. С. Стальського в м. Києві, на якому в той момент загорівся червоний сигнал світлофора для його руху. Від даного зіткнення, автомобіль «ВАЗ 217130» (Lada Priora), н.з. НОМЕР_3 відкинуло вперед, де він передньою частиною здійснив зіткнення у задню частину автомобіля «Mazda 6», н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_14 , після чого, автомобіль «Mazda 6» посунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем «Daeewo Lanoz», н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_15 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів, пасажирка з салону автомобіля «ВАЗ 217130» (Lada Priora), н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_16 , 1931 р.н., отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу, де в подальшому, 16.06.2019 року від отриманих у результаті ДТП тілесних ушкоджень, померла.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 12-1/1376 від 15.07.2019 року, у водія ОСОБА_4 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог пунктів, тобто, у даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля марки «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , вимогам пункту 13.1 ПДР України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 022-115-1389-2019 від 11.07.2019 року, потерпіла ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження, а саме: множинні двобічні переломи ребер по різним анатомічним лініям; перелом верхньої гілки правої лобкової кістки; крайовий перелом бокової маси крижі зліва; закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки; багатофрагментарний черезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки; розрив передньої поздовжньої зв`язки та міжхребцевого диска між 5-м та 6-м грудними хребцями; дрібновогнищеві пухкі крововиливи в м`якій оболонці та в зоні деструкції тканини 6-го сегменту спинного мозку з переважно лімфоцитарною реакцією перифокально; вогнищевий крововилив у епікард; просочуючий крововилив у клітковину малого тазу зліва; крововилив у жирову капсулу лівої нирки; просочуючі крововиливи у м`які тканини лівого стегна, лівої бічної поверхні тулуба; просочуючий крововилив у лобовій ділянці по центру, який розповсюджується у ліву лобово-скроневу ділянку, множинні синці на тілі. Також, при судово-медичному експертному дослідженні трупа було виявлено: жирова емболія судин великого та малого кіл кровообігу сильного ступеня; шунтування кровотоку в нирках з ознаками некронефрозу; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; деструктивний набряк тканини головного мозку з дрібними вогнищами некрозу та лізису тканини мозку з пухкими крововиливами в стовбурі, субепендимно; вогнищеві субарахноїдальні крововиливи; ішемічна дистрофія нейроцитів з вогнищами нейронолізиса; серозний десквамативний альвеоліт, дистелектаз альвеол легень. Виявлені тілесні ушкодження причинені тупими предметами, прижиттєві, утворилися незадовго до надходження в стаціонар, можливо у термін зазначений в ухвалі. Характер і особливості тілесних ушкоджень, їх локалізація і взаємне розташування, вказують на можливість спричинення всього комплексу ушкоджень в результаті автомобільної травми, можливо за обставин, які вказані в ухвалі - травми в салоні легкового автомобіля (пасажира салону), у момент різкої зміни швидкості руху автомобіля з послідуючим інерційним зміщенням тіла та ударом об виступаючі частини салону автомобіля. Виявлені на трупі ОСОБА_16 тілесні ушкодження об`єднані механізмом травмування, у своїй сукупності обумовили розвиток небезпечного для життя явища - жирової емболії великого та малого кіл кровообігу сильного ступеня, яка привела до настання смерті, у зв`язку з чим, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Між виявленими тілесними ушкодженнями у ОСОБА_16 та настанням її смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Смерть ОСОБА_16 настала від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з множинними переломами кісток скелета і ушкодженням внутрішніх органів, що обумовило виникнення у посттравматичний період жирової емболії великого та малого кіл кровообігу сильного ступеня, на що вказує: наявність ушкоджень відмічених вище, нерівномірне (переважно знижене) кровонаповнення внутрішніх органів, рідка кров у порожнинах серця та судинах, гістологічні дані (жирова емболія судин великого та малого кіл кровообігу сильною шунтування кровотоку в нирках з ознаками некронефрозу; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; деструктивний набряк тканини головного мозку з дрібними вогнищами некрозу та лізису тканини мозку з пухкими крововиливами в стовбурі, субепендимно; ішемічна дистрофія нейроцитів з вогнищами нейронолізиса; серозний десквамативний альвеоліт, дистелектаз альвеол легень), а також, перебіг посттравматичного періоду в стаціонарі. Увесь комплекс виявлених тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_16 міг утворитися в умовах зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Тілесних ушкоджень, які б не вписувались у встановлений механізм травмування, не виявлено. При судово-медичному експертному дослідженні трупа ОСОБА_16 було виявлено ознаки генералізованого атеросклерозу, неповний септальний цироз печінки, хронічний персистуючий гепатит; кистозний панкреосклероз, які в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають. Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме - заподіяння пасажиру ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень, які в подальшому привели до смерті.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, підтвердив обставини кримінального правопорушення та показав, що 12.06.2019 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, він рухався на автомобілі «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 по бул. Перова у напрямку вул. Стальського в м. Києві, у другій смузі для руху, зі швидкістю 40-45 км/год., було спекотно і він захотів купити води. Далі, він вирішив перелаштуватися у першу смугу для руху, звідки за правилами ПДР України, можливо було здійснити такий маневр і місце для цього у нього було. Ввімкнувши поворотник та почавши перелаштовуватися, він подивився у дзеркало заднього виду, дорога була вільною, позаду ніхто не заважав. Далі, коли він подивився у дзеркало заднього виду вдруге, та побачив, що у другій смузі для руху рухається на великій швидкості автомобіль і, щоб уникнути з ним зіткнення, він вирівняв кермо вліво, а в цей момент, у другій смузі зупинився на червоний сигнал світлофора автомобіль «ВАЗ 217130» (Lada Priora), н.з. НОМЕР_3 , з яким і відбулося зіткнення. Після зіткнення, до нього підійшли люди, які знаходилися в автомобілях «Мазда» та «Део Ланос». Далі, приїхали дві карети швидкої медичної допомоги і він бачив в автомобілі бабусю, яка сиділа в автомобілі при свідомості, а коли приїхали працівники поліції, то останню повезли до лікарні. Наступного дня, він поїхав до лікарні, щоб вийти на зв`язок з рідними потерпілої ОСОБА_16 , щоб надати їм матеріальну допомогу, де лікарі йому дали номер телефону потерпілого ОСОБА_10 , однак, останній не захотів з ним зустрітися. У подальшому, він протягом чотирьох місяців, за можливості, перераховував потерпілому ОСОБА_10 кошти, які всі повернулися. Зазначив, що з початку, він намагався хоч деякі кошти перераховувати потерпілим, однак, вони не змогли прийти до згоди і вже у подальшому, та на даний час, шкоду не відшкодовував. Зокрема, пояснив, що розуміє, що ним було порушено ПДР, що призвело до ДТП та настання смерті ОСОБА_16 , однак, при цьому зауважив, що остання не була пристебнута, життя продовжується та прохав не призначати йому міру покарання, пов`язану з позбавленням волі. Виступаючи у судових дебатах, зазначив, що вину визнає та просить вибачення у потерпілих. Зокрема, що стосується цивільного позову, то на його думку, у частині майнової шкоди позовні вимоги не підлягають задоволенню, а в частині моральної шкоди, слід задовольнити у сумі 100 тис. грн. на кожного потерпілого,

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Враховуючи процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав свою вину у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина також підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, а також показаннями потерпілих, а саме:

- допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що 12.06.2019 року, приблизно о 15 годині 52 хвилини 15 годині 54 хвилини, він разом зі своєю сестрою - ОСОБА_11 та мамою ОСОБА_16 , їхали в автомобілі «ВАЗ 217130» (Lada Priora), н.з. НОМЕР_3 (таксі), по бул Перова в м. Києва. У той день погода було ясною, сонячною, жодних несприятливих погодних умов не було. Його мама сиділа на передньому пасажирському сидінні, оскільки у неї були проблеми зі спиною, тому так їй було зручніше, а він - на задньому сидінні зліва, а сестра на задньому сидінні справа. Далі, їх автомобіль почав зупинятися на червоний сигнал світлофору (майже зупинився), і раптом, він відчув різкий звук удару та поштовх вперед, до сидіння водія, проте, звуку екстреного гальмування він не пам`ятає. Коли він отямився від удару, до нього почали підходити люди та питати про його самопочуття і тільки тоді, коли він вийшов з автомобіля, то зрозумів, що сталося. Мама жалілася на біль у лівій нозі та руці і він одразу викликав швидку медичну допомогу. Пам`ятає, що через 3-4 хвилини приїхали працівники поліції, а через 5-6 хвилин перша карети швидкої медичної допомоги, а згодом, приїхала і друга, однак, яким чином мама опинилася в автомобілі швидкої допомоги, він не пам`ятає. Від`їхавши з місця ДТП приблизно на 40 метрів, бригада швидкої медичної допомоги повідомила, що вони його маму до лікарні мабуть не довезуть, хвилин 10 вони стояли та проводили лікарські дії, потім, поїхали до лікарні, де її забрали до реанімаційного відділення. Особисто він, не відчував на собі ушкоджень, а лише ввечері відчув біль справа у грудній клітині. Наступного дня, він звернувся до лікаря зі скаргами на біль у ділянці грудної клітини і останній відправив його на огляд, однак, попередньо встановив діагноз забій. Після проходження обстежень, у нього було виявлено перелом трьох ребер. Зазначив, що не пам`ятає, чи на місці події обвинувачений ОСОБА_4 намагався надавати хоч якусь допомогу. З приводу пояснень ОСОБА_4 щодо намагання відшкодувати шкоду, то зазначив, що останній йому телефонував, але конструктивної розмови не відбулося та йому не було відомо про якісь перерахування. Потім, від ОСОБА_4 надходив ще дзвінок і він йому повідомив, що вони із сестрою готові з ним побачитися, однак, потім, останній відмінив зустріч та прохав призначити нову дату, що вони і зробили. Під час зустрічі десь у жовтні 2019 року ОСОБА_4 вибачався, пропонував відшкодувати їм завдану шкоду, однак, на той час, вони зазначили, що всі розмови будуть за участі адвоката. Однак, на його думку, поведінка обвинуваченого під час судового розгляду вказує на те, що останній не розкаюється у вчиненому, а визнання вини просто, щоб пом`якшити покарання, за весь час розгляду, обвинувачений шкоду не відшкодував та таке відчуття, що потерпілих просто звинувачують у тому, що це вони винні, що опинилися не в тому місці, не в той час. Для нього втрата рідної людини, мами, це сильна травма та велике душевне потрясіння. Зокрема, прохав призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі, на його думку, останній не розкаявся та цивільний позов підтримує у повному обсязі;

- допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що 12.06.2019 року, вона, разом зі своїм братом ОСОБА_10 та своєю мамою ОСОБА_16 їхали в таксі, повертаючись додому після проходження мамою медогляду. Вони з братом сиділи на задньому сидінні, а мама на передньому пасажирському сидінні, оскільки їй так було зручніше. Далі, приблизно через 10-15 хвилин після того, як вони почали рухатися з вул. П.Запорожця та стояли на світлофорі по бул. Перова, сталася ДТП та після зіткнення, вона деякий час була непритомною, а коли прийшла до тями, то побачила біля себе лікаря, який запитав, чи може вона розмовляти. Вона вийшла з автомобіля, підійшла до сидіння, де знаходилася мама та запитала, як вона почувається, на що остання відповіла, що не дуже добре, хоча до події, на погане самопочуття мама не скаржилася, а медогляд був звичайний. Потім, вона знову втратила свідомість, а коли отямилася, то лікар провів її до карети швидкої медичної допомоги. Пізніше, вони поїхали до лікарні та вона запитувала лікарів, де знаходиться її мама та брат, на що чіткої відповіді не отримала, а в подальшому, через чотири дні після події, її мама померла. Зазначила, що коли відбулося зіткнення, вона відчула удар по голові, а також, вона сильно вдарилася щелепою, що призвело до ушкодження нерву та після події, обвинувачений до неї не підходив. З приводу пояснень обвинуваченого щодо намагання відшкодувати шкоду пояснила, що у них відбулося лише дві зустрічі, перша за ініціативою останнього, а друга за ініціативою захисника. Зустрічі з обвинуваченим були для неї травматичними і їй здавалося, що він не повністю усвідомлює значення своїх дій. Обвинувачений ОСОБА_4 телефонував їй та прохав зустрітися особисто, однак, вона пояснювала, що бажає зустрічі за участі адвоката, але конструктивних розмов так і не відбулося. На її думку, з моменту події та до теперішнього часу (судовий розгляд), обвинувачений не вчиняв дій, спрямованих на відшкодування шкоди і жодних документів з приводу цього у неї немає, хоча вона жодного разу цьому не перешкоджала, лише прохав у неї вибачення, однак, вона це не сприйняла серйозно, оскільки не вважала, що спроба обвинуваченого вибачитися, є його щирим каяттям. Під час першої зустрічі вона не висувала обвинуваченому суми для відшкодування, оскільки в останнього було бажання щось пояснити та вибачитися. Обвинувачений ОСОБА_4 не повідомляв їй, що робить щомісячні переведення коштів, а коли вона про це дізналася, то прохала цього не робити, оскільки їй такий спосіб був незрозумілий. Зокрема, зазначила, що поведінка обвинуваченого під час судового розгляду тільки навпаки дала їй зрозуміти, що останній не розкаюється, не вчиняє дій щодо відшкодування шкоди та не розуміє всієї ситуації та те, що вони втратили рідну людину, маму, що нанесло їм великі, тяжкі страждання. Цивільний позов підтримала у повному обсязі, прохала його задовольнити та зазначила, що після події, її психоемоційний стан дуже важкий, це страшна для неї втрата та травма. З приводу міри покарання, то зазначила, що вона повністю підтримує прокурора, свого представника та наполягає саме на мірі покарання у виді позбавлення волі.

Суд, оцінює показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Так, зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України доводиться процесуальними джерелами доказів, а саме:

- рапортом від 12.06.2019 року, з якого вбачається, що 12.06.2019 року екіпажем Рубін отримано виклик щодо ДТП з потерпілими за адресою: м. Київ, бул. Перова, 32 та прибувши на місце, було виявлено, що автомобіль «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , здійснив зіткнення з автомобілем Lada Priora, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , пасажири якого отримали травми та були доставлені до лікарні швидкої медичної допомоги, а саме: ОСОБА_16 , 1931 р.н. та ОСОБА_11 , 1957 р.н. Внаслідок сильного удару, автомобіль Lada Priora, н.з. НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda 6», н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_14 , після чого, внаслідок удару, автомобіль «Mazda 6», н.з. НОМЕР_4 здійснив зіткнення з автомобілем «Daeewo Lanoz», під керуванням водія ОСОБА_15 (т. 2 а.п. 148);

- протоколом огляду місця дорожнього-транспортної пригоди від 12.06.2019 року (т. 2 а.п. 149-157);

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (т. 2 а.п. 158);

- актом огляду та направлення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання транспорту від 12.06.2019 року, з якого вбачається, що транспортний засіб «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 , має зовнішні пошкодження, а саме: деформовано два передні крила, капот, передній бампер, дві фари, вітрове скло, подряпини та вм`ятини по периметру кузова, права передня дверка, задній бампер з лівої сторони, спрацьовані дві подушки безпеки (т. 2 а.п. 162);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 14.06.2019 року, а саме: автомобілів марки «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 ; «Lada Priora», н.з. НОМЕР_3 ; «Mazda 6», н.з. НОМЕР_4 та «Daeewo Lanoz», н.з. НОМЕР_5 (т. 2 а.п. 167);

- довідкою Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги № 87 від 20.06.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_11 перебувала у відділенні КМКЛШМД з 12.06.2019 року до 12.06.2019 року з діагнозом: ЗЧМТ струс головного мозку, забій м`яких тканин потиличної ділянки (т. 2 а.п. 168);

- довідкою Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги № 8714 від 12.08.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_10 перебував у приймальному відділенні КМКЛШМД 19.06.2019 року з 11 години 00 хвилин до 11 години 30 хвилин з діагнозом: ЗТГК забій грудної клітини справа (т. 2 а.п. 169);

- висновком експерта № 022-115-1389-2019 від 11.07.2019 року, з якого вбачається: 1. Згідно даних представленої медичної документації ОСОБА_16 поступила у Київську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги 12.06.2019 року о 16.30 годині з місця ДТП. Не дивлячись на лікування, яке проводилось, стан погіршувався та настала смерть хворої, яка констатована ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08.15 годині. При судово-медичному експертному дослідженні трупа ОСОБА_16 , а також згідно даних медичної документації були виявлені тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження причинені тупими предметами, прижиттєві, утворилися незадовго до надходження в стаціонар, можливо у термін зазначений у постанові. Характер і особливості тілесних, ушкоджень їх локалізація і взаємне розташування, вказують на можливість спричинення всього комплексу ушкоджень в результаті автомобільної травми, можливо за обставин, які вказані в ухвалі - травми в салоні легкового автомобіля (пасажира салону), в момент різкої зміни швидкості руху автомобіля з послідуючим інерційним зміщенням тіла та ударом об виступаючі частини салону автомобіля. Виявлені на трупі ОСОБА_16 тілесні ушкодження об`єднані механізмом травмування, в своїй сукупності обумовили розвиток небезпечного для життя явища - жирової емболії великого та малого кіл кровообігу сильного ступеня, яка привела до настання смерті, в зв`язку з чим, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Між виявленими тілесними ушкодженнями у ОСОБА_16 та настанням її смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. 2. Смерть ОСОБА_16 настала від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок з множинними переломами кісток скелета і ушкодженням внутрішніх органів, що обумовило виникнення у посттравматичний період жирової емболії великого та малого кіл кровообігу сильного ступеня, на що вказує: наявність ушкоджень відмічених вище, нерівномірне (переважно знижене) кровонаповнення внутрішніх органів, рідка кров у порожнинах серця та судинах, гістологічні дані (жирова емболія судин великого та малого кіл кровообігу сильного ступеня; шунтування кровотоку в нирках з ознаками некронефрозу; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; деструктивний набряк тканини головного мозку з дрібними вогнищами некрозу та лізису тканини мозку з пухкими крововиливами в стовбурі, субепендимно; ішемічна дистрофія нейроцитів з вогнищами нейронолізиса; серозний десквамативний альвеоліт, дистелектаз альвеол легень), а також перебіг посттравматичного періоду в стаціонарі. 3. Увесь комплекс виявлених тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_16 міг творитися в умовах зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Тілесних ушкоджень, які б не вписувались у встановлений механізм травмування не виявлено. 4. Смерть ОСОБА_16 настала від травми. (т. 2 а.п. 178-180);

- висновком експерта № 021-1389-2019 від 10.07.2019 року, з якого також вбачаються зазначені вище тілесні ушкодження ОСОБА_16 (т. 2 а.п. 181-185);

- висновком експертного дослідження № 061-1119-2019 від 03.07.2019 року трупу ОСОБА_16 , з якого вбачається: жирова емболія судин великого та малого кола кровообігу сильного ступеня. Серозний десквамативний альвеоліт, дистелектаз альвеол легень, в просвітах деяких судин елементи кісткового мозку. Шунтування кровотоку в нирках з ознаками некронефроза, дрібновогнищевий нефросклероз. Деліпідізація спонгіоцитів вогнищево в наднирнику. Дрібновогнищеві пухкі крововиливи в м`якій оболонці та в зоні деструкції тканини 6 сегменту спинного мозку з переважно лімфоцитарною реакцією перифокально. деструктивний тканьовий набряк тканини мозку, набухання нейроцитів з вогнищами нейронолізиса. Дрібні крововиливи в фібротизованій м`якій оболонці півкулі головного мозку з слабко вираженою клітинною перифокальною реакцією; деструктивний набряк тканини головного мозку з дрібними вогнищами некрозата лізиса тканини мозку з пухкими крововиливами в стовбурі, субепендимно; ішемічна дистрофія нейроцитів з вогнищами нейронолізиса. Паравазальний, стромагений, вогнищевий замісний кардіосклероз з вогнищами ішемічної дистрофії міокарда. Неповний септальний цироз печінки, хронічний персистуючий гепатит. Морфологічні ознаки імунної недостатності в селезінці. Кистозний панкреосклероз (т. 2 а.п. 186-187);

- висновком експерта № 042-1548-2019 від 20.08.2019 року, з якого вбачається: 1.2.3.4. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 14.06.2019 о 11.00, у нього будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Діагноз, який був встановлений ОСОБА_10 Закрита травма '.рудної клітки. Забій грудної клітки справа достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджений (відсутність морфологічного опису стану м`яких тканин зазначеної ділянки, відсутність травматичних змін на представлених знімках). Тому, відповідно до п.п. 4.6, 4.13.1 «Правил», слід утриматися від судово-медичної оцінки встановленого діагнозу (т. 2 а.п. 196-199);

- висновком експерта № 042-1244-2019 від 10.07.2019 року, з якого вбачається: 1-4. При вивченні наданої медичної документації у гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Слід зауважити, що не було виявлено достатніх об`єктивних судово-медичних даних (однократний опис неврологічного статусу з відсутністю опису динаміки подальших змін, відсутність опису стану м`яких тканин потиличної ділянки, шийного відділу хребта із зазначенням видимих тілесних ушкоджень (синців, саден, ран)) у своїй сукупності дозволяє вважати встановлені діагнози «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку», «Забій м`яких тканин потиличної ділянки», «Забій шийного відділу хребта» як не обґрунтовані, що не підлягає судово-медичній оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, тому, відповідно до п.п. 4.6, 4.13.1 «Правил», слід утриматися від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів (т. 2 а.п. 211-214);

- висновком експерта № 042-1549-2019 від 23.08.2019 року, з якого вбачається: 1.2.3.4. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 12.06.2019 о 15.54, у неї будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Діагнози, які були встановлені ОСОБА_11 «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин потиличні ділянки» достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджені (однократність опису неврологічної симптоматики та відсутність її динаміки, характерної для струсу головного мозку, відсутність морфологічного опису стану м`яких тканин голови, відсутність даних про звернення за медичною допомогою в динаміці в період з 12.06.2019 по 01.07.2019, наявність в анамнезі дисциркуляторної енцефалопітії, вестибулопатїї з цефалічним синдромом, відсутність травматичних змін на представлених МРТ, КТ) (т. 2 а.п. 226-231);

- висновком експерта № 12-1/1377 від 15.07.2019 року, з якого вбачається: 1. На момент огляду автомобіля «Hyundai Sonata», н.з. НОМЕР_1 , виявлено несправність рульового керування, а гальмівна система та ходова частина знаходяться в працездатному стані. Виявлена несправність рульового керування виникла в процесі ДТП (т. 3 а.п. 7-13);

- висновком експерта № 12-1/1376 від 15.07.2019 року, з якого вбачається: 1. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою водій автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами пункту 13.1 ПДР України. 2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «ВАЗ 217130», д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом виконання вимог пункту 13.1 ПДР України. 3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , з технічної точки зору, експертом вбачаються невідповідності вимогам пункту 13.1 ПДР України. 10. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення автомобілів «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 та «ВАЗ 217130», д.н.з. НОМЕР_3 , з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пункту 13.1 Правил дорожнього руху України (т. 3 а.п. 36-49);

- протоколом слідчого експерименту від 18.09.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , з якого вбачається, що учасники слідчої дії зібралися на місці, де 12.06.2019 року, близько 15 години 50 хвилин, у м. Києві, по бул. Перова, 30, відбулося зіткнення між автомобілями «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 та «Lada Priora», н.з. НОМЕР_3 , який у подальшому, відкинуло на автомобіль марки «Mazda6», д.н.з. НОМЕР_4 , який у свою чергу, сконтактував з автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_5 . Внаслідок даної ДТП, пасажири з салону автомобіля «Lada Priora», н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до медичного закладу. На місці, ОСОБА_4 зазначив, що застосовував екстрене гальмування, однак, уникнути зіткнення, не виявилося можливим (т. 3 а.п. 67-73).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, та показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного, особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому, оскільки, фактичні обставини не оспорює, прохав вибачення у потерпілих.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, з урахуванням обставини, що внаслідок вчинення злочину настала смерть людини та думки потерпілої сторони, які у судових дебатах прохали призначити покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами, однак, враховуючи особу обвинуваченого, раніше не судимий, суд приходить до думки про призначення міри покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку
Вирішуючи питання цивільного позову потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з яким обвинувачений ОСОБА_4 погодився частково, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов зі збільшеними позовними вимогами потерпілим ОСОБА_10 на суму: 10 460 гривень 21 копійка майнової шкоди, а саме витрати на придбання ліків, 92 460 гривень 00 копійок витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника та 600 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Потерпілою ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов зі збільшеними позовними вимогами на суму 28 033 гривні 32 копійки майнової шкоди, а саме витрати на придбання ліків та 600 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині майнової шкоди потерпілий ОСОБА_10 зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди його мама ОСОБА_17 знаходилася на лікуванні та в подальшому померла, однак, ним були витрачені кошти як на придбання ліків для неї, так і на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається з долучених до цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 зі збільшеними позовними вимогами письмових доказів, позовні вимоги у частині майнової шкоди підтверджуються належними доказами та витрати на придбання ліків і на спорудження надгробного пам`ятника понесені, а тому, відшкодування йому майнової шкоди в розмірі 102 920 гривень 21 копійка підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_4 на суму 28 033 гривні 32 копійки майнової шкоди, а саме витрати на придбання ліків, то суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Однак, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині майнової шкоди, потерпіла ОСОБА_11 зазначає про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження, змушена була лікуватися та понесла витрати на лікування, при цьому долучає як доказ копії фіскальних чеків за різні періоди, місяці, роки, у тому числі 2019-2020 роки, у той час, як подія мала місце 12.06.2019 року.

Однак, як вбачається з висновків експертів № 042-1244-2019 від 10.07.2019 року, № 042-1549-2019 від 23.08.2019 року, при вивченні наданої медичної документації встановлено, що у гр. ОСОБА_11 , під час звернення за медичною допомогою 12.06.2019 о 15.54, будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено та діагнози, які були встановлені їй: «Закрита черепна мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин потиличні ділянки» достатнім обсягом об`єктивних клінічних даних не підтверджені (однократність опису неврологічної симптоматики та відсутність її динаміки, характерної для струсу головного мозку, відсутність морфологічного опису стану м`яких тканин голови, відсутність даних про звернення за медичною допомогою в динаміці в період з 12.06.2019 по 01.07.2019 року).

Будь-яких інших підтверджень, що необхідність звернення до лікарів у подальшому була у причинному зв`язку саме з дорожньо-транспортною пригодою, потерпілою ОСОБА_11 суду не надано.

Що стосується питання відшкодування моральної шкоди
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині моральної шкоди потерпілі зазначають, що вони, у зв`язку зі смертю матері зазнали сильного душевного хвилювання та нестерпного болю. Усвідомлення того, що їх мама загинула у ДТП, не дає їм спокою й досі. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 , з вини якого відбулася дана ДТП, навіть не вибачився перед ними, що завдає їм ще більшого душевного болю. Крім того, внаслідок отримання потерпілими в результаті ДТП тілесних ушкоджень, в останніх виникли душевні страждання, які на даний час, негативно впливають на їх душевний стан, у них порушився нормальний хід життя, залишилися негативні переживання та спогади, насторога, тривога, переживання фізичних незручностей, побоювання за своє здоров`я. Потерпілі зазнали моральної та психологічної травми, а скоєний злочин та його наслідки мали істотний вплив на звичний спосіб життя потерпілого та потребували затрати значних зусиль останніх для відновлення їх звичного способу життя та відновлення душевного спокою.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, однак, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуються емоційний стан здоров`я потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , їх душевні страждання, пов`язані зі втратою рідної людини (мами), що не можна виправити, зокрема, при цьому враховується, що останні також були безпосередньо учасниками ДТП, що негативно вплинуло на їх психологічний та емоційний стан, у зв`язку з чим, останні не могли вести звичайний спосіб життя, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 300 000 гривень на кожного окремо.

При цьому, суд зауважує, що відповідно, до практики Верховного Суду при визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, потрібно враховувати і майновий стан винного, його стан здоров`я, однак, у даному кримінальному провадженні не надано доказів щодо майнового стану обвинуваченого та його стану здоров`я.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 102 920 гривень 21 копійка та моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 402 920 гривень 21 копійка.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення: судово-медичних експертиз: № 042-1548-2019 від 20.08.2019 року в розмірі 558 гривень 80 копійок; № 042-1244-2019 від 10.07.2019 року в розмірі 1796 гривень 90 копійок та № 042-1549-2019 від 23.08.2019 року в розмірі 1974 гривні 70 копійок, а також, судових автотехнічних експертиз: № 12-1/1377 від 15.07.2019 року в розмірі 1570 гривень 10 копійок та № 12-1/1376 від 15.07.2019 року в розмірі 1884 гривні 12 копійок, а всього на загальну суму розмірі 7784 гривні 62 копійки.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , що переданий під зберігальну розписку ОСОБА_4 залишити у нього;

- автомобіль марки «Lada Priora», н.з. НОМЕР_3 , що переданий під зберігальну розписку ОСОБА_13 залишити у нього;

- автомобіль марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_4 , що переданий під зберігальну розписку ОСОБА_14 залишити у нього;

- автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_5 , що переданий під зберігальну розписку ОСОБА_15 залишити у нього.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілим, представникам потерпілих та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя