Справа № 944/5683/20
Провадження №1-кп/944/719/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2019 року за № 0000231, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагачів Яворівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працює, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нагачів Яворівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працює, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Нагачів Яворівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , студента 3 курсу Європейського університету (м. Львів), неодруженого, не працює, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 14 квітня 2019 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, без попередньої змови з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, знаходячись на польовій дорозі поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинили конфлікт з ОСОБА_7 під час якого, керуючись прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом нанесення ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_7 , спричинили останньому злам коронки і крововилив в ясні першого зуба на верхній щелепі зліва, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також синець на правому плечі, три синці на спині, садно на лівій гомілці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

ОСОБА_5 14 квітня 2019 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, без попередньої змови із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, знаходячись на польовій дорозі поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинили конфлікт з ОСОБА_7 під час якого, керуючись прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом нанесення ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_7 , спричинили останньому злам коронки і крововилив в ясні першого зуба на верхній щелепі зліва, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також синець на правому плечі, три синці на спині, садно на лівій гомілці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

ОСОБА_6 14 квітня 2019 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, без попередньої змови із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, знаходячись на польовій дорозі поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинили конфлікт з ОСОБА_7 під час якого, керуючись прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом нанесення ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_7 , спричинили останньому злам коронки і крововилив в ясні першого зуба на верхній щелепі зліва, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи зліва, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також синець на правому плечі, три синці на спині, садно на лівій гомілці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв даний кримінальний проступок.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв даний кримінальний проступок.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв даний кримінальний проступок.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове засідання не прибули, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілих.

Обвинувачені, прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позицій.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також з врахуванням викладеного суд обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують їх особи.

При цьому, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України як дії, які виразились в умисному завданні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн 00 коп.

Також суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України як дії, які виразились в умисному завданні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я., вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн 00 коп.

Також суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України як дії, які виразились в умисному завданні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я., вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення..

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн 00 коп.

Також в матеріалах справи міститься цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, відповідно до якого цивільний позивач просить стягнути з цивільних відповідачів солідарно матеріальну шкоду в розмірі 3346,45 грн, та моральну шкоду в розмірі 80000,00 грн.

Цивільний позов обґрунтовано тим, що внаслідок кримінального правопорушення йому було заподіяно матеріальну шкоду, а саме у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями (злам коронки і крововилив в ясні першого зуба на верхній щелепі зліва, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи зліва, синець на правому плечі, три синці на спині, садно на лівій гомілці) він був змушений придбати та приймати медичні препарати на загальну суму 1277,92 грн, а також оплатив послуги лікаря-стоматолога в сумі 2450,00 грн. Також кримінальним правопорушенням йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у: перенесених ним стражданнях, оскільки внаслідок отримання тілесних ушкоджень він був змушений неодноразово звертатись до медичних закладів за медичною допомогою, переніс душевні хвилювання; фізичних та моральних стражданнях через порушення сну у зв`язку із страхом за власне здоров`я, оскільки наслідки зламу зубів ще повністю не усунуті, внаслідок чого він відчуває моральне пригнічення та психологічну напругу; моральних стражданнях через втрату психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту та життєвих зв`язків, оскільки завдані травми фізично та психологічно нагадують про себе протягом тривалого часу. Зважаючи на викладене, оцінює заподіяну йому моральну шкоду у 80000,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 цивільний позов ОСОБА_7 визнали частково: повністю в частині матеріальної шкоди та частково в частині моральної шкоди, а саме не заперечують щодо стягнення з кожного з них на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі по 1000,00 грн.

Прокурор в судовому засіданні у вирішенні цивільного позову поклався на розсуд суду.

При вирішенні цивільного позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як встановив суд і описано вище, внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_7 придбавав медичні препарати на загальну суму 1277,92 грн (товарний чек на суму 896,45 грн на ліки придбані в Україні та фіскальний чек на суму 54,11 польських злотих, що станом на день придбання ліків за офіційним курсом НБУ становило 381,47 грн), а також оплатив послуги лікаря-стоматолога в сумі 2450,00 грн., що підтверджується відповідним звітом здачі стоматологічних послуг та банківською квитанцією про їх оплату.

Враховуючи вид і характер заподіяних ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, суд вважає, що описані витрати, понесені ним, є матеріальними збитками (шкодою), заподіяними внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 3346,45 грн та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.

Також суд враховує ту обставину, що цивільний позов в частині матеріальної шкоди цивільним відповідачами визнано в повному обсязі, що є також підставою для задоволення цивільного позову.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що між діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та завданою потерпілому матеріальною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих потерпілому збитків, суд дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в розмірі 3346,45 грн.

Щодо моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує характер та тривалість заподіяних ОСОБА_7 моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , є умисним.

Обвинувачені розкаялися у вчиненні кримінального правопорушення, однак не вчинили жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому.

Також суд враховує, що потерпілому завдано тілесні ушкодження, що спричинило йому фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало тривалого часу для його відновлення.

Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_7 моральної шкоди внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та заподіянням такої шкоди потерпілому.

Разом з ти, суд вважає, що ОСОБА_7 не обґрунтував належним чином розміру моральної шкоди, заявленого ним у цивільному позові.

Так, як встановлено в ході судового розгляду, потерпілим ОСОБА_7 не надано доказів того, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень у нього відбулись вимушені суттєві зміни у життєвих стосунках та не надано доказів, розрахунків чи обґрунтованих доводів на підтвердження розміру моральної шкоди. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потребує додаткового обстеження та/чи лікування, після проведення першочергових медичних заходів (вживання ліків, отримання послуг стоматолога). Крім того, будь-яких інших доказів, крім тих, що внаслідок дій обвинувачених він зазнав моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, потерпілий суду не надав.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який слід стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілому страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, ступеня вини обвинувачених, їх відношення до вчиненого, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, слід визначити в розмірі 2000,00 грн з кожного з обвинувачених.

Крім того, прокурор надав копію постанови слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області від 17 серпня 2019 року, якою визнано речовими доказами: куртку синьо-червоного кольору, із відірваним рукавом та правою кишенею; вимазані болотом та частково розірвані джинсові штани чорного кольору; один кросівок чорного кольору із залишком болота;пошкоджений наручний годинник чорного кольору, із розбитим склом, які передані на відповідне зберігання в Яворівський ВП ГУ НП у Львівській області.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що зазначені вище речові докази слід повернути потерпілому.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 127, 129, 349, 366 371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною частини 1 статті 28 частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною частини 1 статті 28 частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною частини 1 статті 28 частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3346 (три тисячі триста сорок шість) гривень 45 копійок матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні решти вимог цивільного позову ОСОБА_7 відмовити.

Речові докази куртку синьо-червоного кольору, із відірваним рукавом та правою кишенею; вимазані болотом та частково розірвані джинсові штани чорного кольору; один кросівок чорного кольору із залишком болота; пошкоджений наручний годинник чорного кольору, із розбитим склом повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1