Провадження №11-сс/801/585/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2021 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, до 14.10.2021 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області Нижньосірогозького району смт. Нижні Сірогози, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово непрацюючого, одруженого, на утримані має малолітню дитину, з середньою освітою, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,
Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що о 20 годині 00 хвилин 15 серпня 2021 року водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Seat Toledo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в смт. Браїлів Жмеринського району, Вінницької області, під час виконання маневру розвороту не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з мотоциклом «Yamaha», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався позаду в попутному напрямку.
Внаслідок ДТП водій мотоцикла ОСОБА_10 помер під час надання медичної допомоги в автомобілі швидкої допомоги; пасажир мотоцикла ОСОБА_11 тримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КНП «Жмеринська ЦРЛ».
Таким чином, водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.9(а), 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано:
?п. 2.9 (а) «Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;
?п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Порушення ОСОБА_7 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті водія ОСОБА_10 та отримання пасажиром мотоцикла ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Слідчий вважав, що підозрюваному ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, які визначені ст.177 КПК України.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного домашній арешт.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2021 року клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено.
Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.
Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 00-50 год. 16.08.2021 р. до 00-50 год. 14.10.2021р.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

Захисник ОСОБА_8 в поданій в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим та немотивованим, оскільки слідчим суддею в повній мірі неврахована особа підозрюваного, який має постійне місце проживання в м. Гнівань Вінницької області, міцні соціальні зв`язки, зокрема дружину, на утриманні малолітню дитину, матір, яка потребує стороннього догляду, є особою раніше не судимою, позитивно характеризується за місцем проживання. Також звернув увагу на те, що вина останнього не доведена, а підозра є необґрунтованою. Слідчим суддею не було обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні не доведено в чому полягає недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 для запобігання ризику або ризикам зазначених у клопотанні слідчим, не вказано, які саме докази доводять існування кожного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважає, що застосувавши найсуворіший запобіжний захід до його підзахисного, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог як КПК України, так і не врахував практику Європейського суду з прав людини.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану ним апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав повністю і також просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи захисника, підозрюваного, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи практику Європейського суду з прав людини встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Протоколом огляду місця події від 15.08.2021; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння; сукупністю інших доказів зібраних у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.78 КПК України, слідчий суддя враховував, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не має постійного місця роботи, а також враховував матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Вважав, що в судовому засіданні прокурором було доведено ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тимчасово не працюючий, без постійного джерела прибутку, що свідчить про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також слідчим суддею суду першої інстанції було прийнято рішення не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_7 спричинив смерть людини.

Проте, суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися із такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, при розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчим матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, дані про особу підозрюваного, вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, прийшов до обґрунтованого висновку, що все ж таки існує ризик того, що підозрюваний може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, водночас вважає, що прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.
Однак, одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Таким чином, з урахуванням особи підозрюваного, який має постійне місце проживання в м. Гнівань Вінницької області, наявність міцних соціальних зв`язків: відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 від 20.06.2017 - дружину, у відповідності до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 від 06.09.2017 - на утриманні малолітнього сина, позитивні характеристики за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 та місцем постійного проживання в АДРЕСА_1 виданими Гніванською міською радою Вінницького району Вінницької області від 16.08.2021, характер вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, є особою молодого віку, раніше не судимий, тимчасово не працюючий, колегія суддів апеляційного суду вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України в межах заявленого слідчим клопотання, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України.
При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. «с» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд вважає спроможними доводи апеляційної скарги захисника, що домашній арешт зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення в даному випадку не може бути підставою для тримання особи під вартою. А тому, вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Проте, колегія суддів не може прийняти до уваги наданий захисником висновок експерта №2336 від 25.08.2021, зроблений на підставі постанови слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 від 16.08.2021, про відсутність на момент вчинення ДТП у гр. ОСОБА_7 в крові алкоголю та наркотичних засобів з тих підстав, що він не був предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що при порушенні підозрюваним визначених умов та обмежень домашнього арешту слідчий чи прокурор вправі ставити питання про зміну йому запобіжного заходу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи і підстави, з яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала слідчого судді суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2021 року - скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 00-50 год. 14.10.2021 року за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця роботи, проживання чи навчання;
-утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;
-здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_7 доставити до місця проживання: АДРЕСА_1 , де звільнити з під варти.
Копію ухвали надіслати для виконання ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» та органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4