Справа № 192/260/22
Провадження № 1-кс/192/58/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , начальника СД ВП №9 ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6

розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області клопотання начальника СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000025 від 07.02.2022 за ознаками ч.1 ст.162 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Начальник СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Правобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні №0000025 за ознаками ч.1 ст.162 КК України, просить накласти арешт на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , а фактичним користувачем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного житлового будинку будь яким фізичними або юридичними особами.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що 07.02.2022до ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійша заява від гр. ОСОБА_5 , про те, що в період часу з 04.02.2022 року по 06.02.2022 року невстановлені особи проникли до належного йому житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснили заміну всіх замків на вхідних дверях до будинку. За даним фактом 07.02.2022 було розпочато кримінальне провадження №0000025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла, чи інші дії, що порушують недоторканість житла громадян. 08 лютого 2022 року був допитаний ОСОБА_5 , який зазначив, що домоволодіння належало йому на праві власності, він вводив його в експлуатацію та займався його будівництвом. В вересні 2018 року в результаті шахрайських дій ОПГ ОСОБА_10 право власності перейшло на його посібника ОСОБА_9 . Реєстрація відбулась по підробленим документам з порушенням усіх процесуальних правил реєстрації нерухомості на товарній біржі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого він звернувся до суду, де розглядається декілька справ по реєстрації вказаного майна. Судовий розгляд ще не завершений і він відстоює своє право. Також є справа, яку подав ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні будинком, яка також не розглянута. З жовтня 2018 року він знаходився у вищевказаному домоволодінні на підставі договору оренди приміщення №9/1018 та сплачував усі комунальні платежі. 04 лютого 2022 року він знаходився по роботі в м.Дніпро та приблизно о 15:00 годині через мобільний додаток виявив, що камери які розташовані на будинку та дають ображенні на його мобільний телефон відключені. До будинку він потрапив 05.02.2022 вранці не зміг потрапити на територію домоволодіння, оскільки ключі від воріт перепрограмовані, потім приїхав ще раз 06.02.2022 оскільки вважав, що можливо вимкнулось світло і ворота не працюють. Після того, як він вже вдруге приїхав та не зміг відімкнути замки одразу зателефонував до поліції. В понеділок 07.02.2022 зранку йому зателефонували знайомі та повідомили, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 виставлений на продаж через мережу Інтернет. Хто так зухвало та силою без відповідних судових рішень захоплює його майно йому не відомо. 07

Будинок по даному кримінальному провадженню має значення речового доказу, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, постановою дізнавача від 07.02.2022 визнаний речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження та на даний момент вказана постанова є чинною, а жодною з сторін кримінального процесу не оскаржена
В ході досудового слідства у органу дізнання виникла необхідність в збережені речового доказу по кримінальному провадженню, попередження можливості його знищення або пошкодження, забезпечення подальшого належного його зберігання.
Не застосування заходу забезпечення кримінального провадження (накладення арешту на майно) може призвести до втрати або знищення вказаного речового доказу, що унеможливить в подальшому проведення повного та всебічного досудового слідства та встановлення обставин котрі підлягають доказуванню по кримінальному провадженню. Тому просив накласти арешт на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Начальник СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 в суді підтримав клопотання з підстав в ньому викладених, зазначив, що необхідно накласти арешт на будинок з метою збереження його як речового доказу. Вказаний будинок ще не був оглянутий органом досудового слідства тому, що зв`язатись із власником не вдалось, зв`язувались лише з його захисником а потрапити до будинку без дозволу власника неможливо.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання. Вважав його обґрунтованим та зазначив, що з метою недопущення зміни статусу сторін кримінального провадження у випадку відчуження об`єкту нерухомого майна та з метою дієвості кримінального провадження, можливого відшкодування завданих збитків необхідно накласти арешт на будинок, задовольнивши клопотання дізнавача. Крім того зазначив, що у випадку продажу будинку неможливо буде встановити особу, яка вчинила правопорушення та повідомити особі про підозру.
Фактичний користувач ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання дізнавача та накласти арешт на будинок зазначаючи, що насправді він є власником будинку та ОСОБА_9 за підробленими документами зареєстрував право власності на будинок за собою, він в судовому порядку намагається відстояти своє право на будинок. Наразі здійснюється розгляд чисельних справ за його позовами до ОСОБА_9 з приводу права власності на будинок. Зараз в мережі інтернет є відомості про продаж цього будинку, тому з метою недопущення неправомірної зміни власника необхідно накласти арешт на будинок.

Адвокат ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно не можуть свідчити про дійсність права власності ОСОБА_9 , оскільки не є документами, що посвідчують таке право власності. Реєстрація права власності на будинок за ОСОБА_9 оскаржуються в судовому порядку фактичним власником ОСОБА_5 та судовий розгляд триває. Крім того, вважає, що саме з метою збереження речового доказу у даному провадженні необхідно накласти арешт на будинок, оскільки він може бути відчужений , саме арешт як захід забезпечення провадження є найбільш дієвим. Крім того, власник не позбавлений можливості звернутись з клопотанням про скасування арешту майна, якщо у арешті відпаде необхідність.

Власником будинку ОСОБА_9 як особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт подані заперечення в яких він зазначає, що його, як власника будинку, права порушуються тривалий час ОСОБА_5 , який тривалий час протиправно та незаконно користуються будинком та земельною ділянкою. Судами розглянуто справи предметом яких було оскарження правочинів, які стали підставою для набуття ним права власності на будинок і в задоволенні вимог ОСОБА_5 відмовлено. Крім того, він звернувся до правоохоронних органів з заявою щодо незаконних дій ОСОБА_5 , відомості були внесені до ЄРДР та триває досудове розслідування. 29 січня 2022 року йому стало відомо від сусідів, що ОСОБА_5 із співмешканкою автомобільним транспортом вивозять належне йому майно, яке знаходиться в будинку по АДРЕСА_1 у зв`язку з чим 05.02.2022 він прибув до будинку, який разом із співробітниками поліції відкрив своїм ключем з метою оцінки збитків. Керівником оперативної групи було зателефоновано ОСОБА_5 та запропоновано приїхати до будинку, однак він відмовився та в той же день ОСОБА_5 подав до поліції заяву про проникнення до будинку сторонніх осіб. Зазначив, що враховуючи, що станом на час звернення до органів поліції та на час розгляду клопотання ОСОБА_5 не був та не є власником будинку, тому відсутня подія кримінального правопорушення та порушення права власності ОСОБА_5 у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання.

Власник будинку в суд для розгляду клопотання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду клопотання відповідно до ч.1 ст.172 КПК України.
Слідчий суддя, вислухавши учасників провадження, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали якими воно обґрунтовано, дійшов такого висновку.
СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з 07.02.2022 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Відомості до ЄРДР внесені 07.02.2022 за заявою ОСОБА_5 щодо того, що в період часу з 04.02.2022 по 06.02.2022 невстановлені особи проникши до належного йому житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 здійснили зміну замків на вхідних дверях до будинку.

08 лютого 2022 року ОСОБА_5 був допитаний в якості потерпілого під час якого повідомив, що з ОСОБА_9 у нього наявний спір щодо права власності на будинок до якого він не зміг потрапити та який виставлений на продаж.
Постановою начальника СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 07.02.2022 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 приєднаний до кримінального провадження №00025 як речовий доказ.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_9 .
Згідно договору оренди приміщення №9/10/18 від 08.10.2018 ОСОБА_5 орендує будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурором ОСОБА_7 10.02.2022 було допитано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які є знайомими та рідними особи з якою ОСОБА_5 перебуває у фактичних шлюбних відносинах.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна, зокрема є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому КПК порядку.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 170-173 КПК України.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.12 ст.170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Судом встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, буд. АДРЕСА_1 з вересня 2019 року на праві власності належить ОСОБА_9 . Сам ОСОБА_9 зазначає, що 05.02.2022 приїхав до будинку та відкрив його своїм ключем.

В поданому клопотанні сам дізнавач за погодженням з прокурором зазначає, що заявник ОСОБА_5 проживає у будинку арешт на який він просить накласти з посиланням на договір оренди від 08.10.2018.

В порушення вимог ч. 12 ст. 170 КПК України дізнавач просить накласти арешт в тому числі шляхом заборони користування ним, тобто і власнику і орендарю заявнику ОСОБА_5 за заявою якого внесено відомості до ЄРДР у даному провадженні, що прямо заборонено кримінально-процесуальним законом.

Крім того, станом на день звернення дізнавача з клопотанням про арешт майна, органом досудового розслідування не прийнято заходів до огляду місця події та встановлення обставин, викладених в заяві ОСОБА_5 що були підставою для внесення відомостей до ЄРДР, зокрема проникнення до будинку будь-кого та у разі встановлення проникнення чи інших дій, що порушують недоторканість житла, встановлення їх підстав, оскільки склад правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України утворюється лише у випадку незаконності таких дій. Допит власника будинку ОСОБА_9 до звернення до суду з клопотання про накладення арешту на будинок власником якого він є не проведено, як не проведено і допит жодного зі свідків сусідів заявника ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . Особи, які були допитані як свідки мешкають у м.Дніпро та є або родичами або подругами співмешканки заявника ОСОБА_5 .

Підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000025 від 07.02.2022, жодній особі не повідомлено.

За правилами частин 1, 2 статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень КПК України, звернення з подібним клопотанням про арешт майна повинен здійснювати прокурор, а не дізнавач, що зроблено не було та є самостійною підставою для відмови в задоволенні даного клопотання.

Крім того, слідчий суддя враховує, що дані про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.1 ст.162 КК, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до проступків.
Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечені кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинні бути зазначені підстава і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

З клопотання не вбачається проведення яких саме процесуальних дій повинен забезпечити арешт майна.
Факт наявності оголошення про продаж будинку, наявність цивільно-правових спорів щодо будинку не свідчить про можливість його знищення або пошкодження, чи неналежне зберігання, тим більше враховуючи, що огляд домоволодіння не проводився та як зазначає сам дізнавач без дозволу власника ОСОБА_9 провести такий огляд неможливо.
Власник будинку ОСОБА_9 навіть не був запрошений до органу досудового розслідування, можливі свідки проникнення до будинку не встановлені, натомість із клопотанням про арешт майна дізнавач за погодженням з прокурором звернувся протягом 3 днів з часу внесення відомостей до ЄРДР.
Суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, оскільки жодного доказу на підтвердження проникнення до будинку та його незаконності, окрім посилання на наявні цивільно-правові спори між власником будинку, яким на час звернення з клопотанням є ОСОБА_9 та особою, яка проживає у будинку на підставі договору оренди заявником ОСОБА_5 на підставі заяви якого і внесено відомості до ЄРДР у даному провадженні, слідчому судді не надано.
Матеріали провадження не містять будь-яких інших, ніж заява ОСОБА_5 достовірних, об`єктивних даних, які б давали підстави для висновків щодо вчинення кримінального правопорушення, на які посилається дізнавач ОСОБА_8 в клопотанні, та для накладення арешту на будинок. Цивільно-правові спори також не є достатнім доказом, який може свідчити про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йдеться.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для накладання арешту на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання начальника СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000025 від 07.02.2022 за ознаками ч.1 ст.162 КК України про накладення арешту на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , а фактичним користувачем ОСОБА_5 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного житлового будинку будь яким фізичними або юридичними особами відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії ухвали.

Повна ухвала складена 15.02.2022.

Слідчий суддя - ОСОБА_1