справа №176/427/22
провадження №1-кс/176/44/22
УХВАЛА
Іменем України

14 лютого 2022 р. місто Жовті Води

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання дізнавача СД ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши окремі матеріали клопотання про арешт майна, приходить до наступного висновку.

Так, згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом першим частини другої статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В розумінні статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із наведених норм КПК України вбачається, що в клопотанні про арешт майна у випадку зазначення як мети арешту збереження речового доказу, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, обов`язково мають бути обґрунтовані та наведені критерії такого майна, які б передбачалися в статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Водночас, всупереч вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна дізнавачем не зазначено, яким саме доказом є вилучені предмети в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України та що вони можуть довести, підтвердити або спростувати, тобто відсутнє належне обґрунтування підстави і мети необхідності арешту майна.

Крім того, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

В частині 3 статті 172 КПК України вказано, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, оскільки клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, на виконання вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна уповноваженому прокурорута встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали..

Керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання СД ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернути уповноваженому прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4