Номер провадження: 11-сс/813/289/22
Номер справи місцевого суду: 502/4/22 1-кс/502/2/2022
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 06 січня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до ЄРДР 04 січня 2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою було частково задоволено клопотання дізнавача СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з першим заступником керівника Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження №0000002, внесеного до ЄРДР 04 січня 2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, та накладено арешт шляхом заборонити користування та розпорядження на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду 04.01.2022 року, а саме:

- маломірне судно типу «Каюк», бортовий реєстраційний номер « НОМЕР_1 », довжиною - 6,5 м., шириною - 1,2 м., висотою борту 0,6 м, матеріал корпусу дерево з навісним двигуном з надписом «Emak К.800 ОНV 1966сс», чорного кольору.

В іншій частині клопотання відмолено.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що є достатньо підстав вважати, що маломірне судно з двигуном, стосовно яких подано клопотання про арешт, відповідають вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу представник власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, у зв`язку із грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, виходячи з того, що:

- власник майна про дату та час розгляду клопотання не був повідомлений належним чином;

- слідчим у клопотанні не доведено необхідність арешту вилученого майна та наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України;

- слідчим суддею не було враховано розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна, з огляду на наступне. ОСОБА_8 відповідно до цивільно-правового договору № 335 від 23.11.2021 року виконує роботу з прибережного вилову риби на приватному підприємстві «Кунашир» та використовує власні засоби лову: лодку-каюк 05-49. Тобто, рибалка це єдиний спосіб заробітку ОСОБА_8 , а накладання арешту на тимчасове вилучене майно призведе до того, що останній залишається без засобів існування;

- в рамках вказаного кримінального провадження власнику майна ОСОБА_8 не повідомлено про підозру.

На підставі вищевикладеного представник власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000002, внесеного до ЄРДР 04 січня 2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, дізнавач визначив метою накладення арешту на вилучене майно, зокрема, маломірне судно типу «Каюк», бортовий реєстраційний номер « НОМЕР_1 », довжиною - 6,5 м., шириною - 1,2 м., висотою борту 0,6 м, матеріал корпусу дерево з навісним двигуном з надписом «Emak К.800 ОНV 1966сс», чорного кольору, його збереження як речового доказу.

Відповідно до клопотання в провадженні сектора дізнання ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, перебуває кримінальне провадження №0000002, внесене до ЄРДР 04 січня 2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України (а.с. 7 т. 1).

Згідно даних, наявних у матеріалах, доданих до клопотання слідчого, встановлено, що 04.01.2022 року від оперативно-розшукового відділу 18 Загону Морської охорони надійшло повідомлення про те, що в ході реалізації випереджувальної інформації, під час здійснення патрулювання ділянки відповідальності, представниками 18 загону Морської охорони на виході з Білгородського каналу зупинено та проведено огляд дерев`яного маломірного судна типу «Каюк» з реєстраційним номером «ЯОД 2658», під керуванням ОСОБА_8 .

Під час огляду та перевірки документів встановлено, що документи на плавзасіб належать іншому судну, оскільки ОСОБА_8 надав документи, які відповідають металевому маломірному плавзасобу типу «Прогрес-4» з реєстраційним номером «ЯОД 2658», при цьому сам здійснив вихід на дерев`яному засобі типу «Каюк» з заміненим номером, який належить вищезазначеному металевому маломірному судну. Також встановлено, що в судновому білеті № 012445, що виданий на маломірне судно типу «Каюк», зазначено бортовий реєстраційний номер «УОВ0549к», а фактично використовується реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

В ході проведення 04.01.2022 року огляду місця події на причалі 18 км річки Дунай поблизу відділу прикордонної служби, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: маломірне судно типу «Каюк», бортовий реєстраційний номер «ЯОД 2658», довжиною - 6,5 м, шириною - 1,2 м, висотою борту - 0,6 м, матеріал корпусу дерево, навісний двигун з надписом «Emak К.800 ОНV 1966сс» чорного кольору.

Крім того, ОСОБА_8 надав судновий білет № 012445 в якому зазначений дерев`яний човен «УОВ-0549к» типу «Каюк», матеріал корпусу - дерево, з навісним двигуном Джонсон-25 № В003967, розміри човна: довжина - 6,5 м, ширина - 1,2 м, висота - 0,6 м, виданий Інспекцією Головного державного реєстратору флоту 13.01.2011 року та чинний до 13.01.2016 року, копію суднового білету № 088182, в якому зазначено маломірне риболовне судно «Прогрес-4» з бортовим реєстраційним номером «ЯОД 2658», розміри човна: довжина - 4,69 м, ширина - 1,72 м, висота борту 0,69 м, виданий 19.09.2019 року та чинний до 31.12.2024 року та копію технічного огляду судна типу «Прогрес-4» з бортовим реєстраційним номером «ЯОД-3658», які були вилучені.

Таким чином, фактичні дані човна відрізняються з фактичними даними, що зазначені в судновому білеті № 012445.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно постанови дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 05.01.2022 року вилучене майно, зокрема: маломірне судно типу «Каюк», бортовий реєстраційний номер «ЯОД 2658», довжиною - 6,5 м., шириною - 1,2 м., висотою борту 0,6 м, матеріал корпусу дерево з навісним двигуном з надписом «Emak К.800 ОНV 1966сс», чорного кольору, були визнані речовими доказом в рамках кримінального провадження №0000002, внесеного до ЄРДР 04 січня 2022 року (а.с. 23-24 т. 1).

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що майно, яке виявлено під час проведення огляду 04.01.2022 року та на яке накладено арешт оскарженою ухвалою, мають доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказу необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, з чим також погоджується апеляційний суд.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, апеляційний суд враховує також і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, апеляційний суд виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З огляду на зазначене посилання апелянта на те, що ОСОБА_8 не повідомлено про підозру не мають правового значення.

Окрім того, як було повідомлено прокурором в судовому засіданні, на теперішній час досудове розслідування зазначеного кримінального провадження триває, здійснюється подальше проведення слідчих (розшукових) дій для встановлення всіх обставин провадження.

В свою чергу, відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що власник майна про дату та час розгляду клопотання не був повідомлений належним чином, апеляційний суд зазначає наступне, що в матеріалах справи наявна телефонограма від 05 січня 2021 року про сповіщення ОСОБА_8 , за номером телефону НОМЕР_2 , про розгляд клопотання про арешт майна, за наслідками якого постановлено оскаржену ухвалу (а.с. 27 т. 1).

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 06 січня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до ЄРДР 04 січня 2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4