Справа № 357/8027/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши судовий розгляд, у відкритому судовому засіданні, в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001073, яке внесене до ЄРДР 09 червня 2021 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя від 29 листопада 2010 року за ч. 1 ст. 309 КК України, до трьох місяців арешту;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2012 року за ч. 2 ст. 309 КК України, до двох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений за ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком два роки;

3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року, за ч. 2 ст. 309 КК України, до трьох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений за ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком три роки;

4) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2015 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України, до позбавлення волі строком на чотири роки і один місяць, від якого звільнений умовно-достроково, з невідбутим строком покарання шість місяців один день;

за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

08 червня 2021 року о 15:55 год. ОСОБА_4 , проходячи по території Білоцерківської загальноосвітньої школи № 20, що по вул. Некрасова, 121, м. Біла Церква Київської області, побачив біля алеї потерпілого ОСОБА_5 , який знаходився в безпорадному стані та в цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення майна належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, викрав чоловічу сумку марки «Polo csn», вартістю 270 грн., яка належить ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 270 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, майно повернув, просив суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, прокурором не заявлено, судом не установлено.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є злочином, вчинення якого карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, зважаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, а саме незначну вартість викраденого майна, установлені дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, характеризується посередньо, до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за допомогою не звертався, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, повернення викраденого майна, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеного ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства.

В зв`язку із цим, йому необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі

Суд вважає, що призначення більш суворого покарання не є необхідним, тоді як арешт чи обмеження волі не сприятимуть виправленню ОСОБА_4 та не зможуть попередити вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, оскільки ОСОБА_4 призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке не завдало значної чи невідворотної шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його можливо звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та додатково, оскільки ОСОБА_4 непрацюючий, вчинив корисливий злочин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України, його слід зобов`язати: працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 16 червня 2021 року, чоловіча шкіряна сумка чорного кольору «Polo csn», визнано речовим доказом.

Згідно із п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, її необхідно вважати повернутими власнику, як про це вказано у розписці від 17 червня 2021 року.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 177, 178, 179, 183, 194 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю два роки.

Іспитовий строк обчислювати починаючи з 23 грудня 2021 року.

На підставі ч. 1 п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази: чоловічу шкіряну сумку чорного кольору «Polo csn», - вважати повернутою власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськраойнного суду ОСОБА_1

Київської області