Справа № 346/3564/21
Провадження № 1-кп/346/554/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, проходить військову службу за контрактом на посаді номера обслуги артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - солдат, учасник АТО.

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Формулювання обвинувачення наступне:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.08.2017 ОСОБА_4 з Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2018 № 132 - РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2018 №248 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

У ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2020 № 76 солдат ОСОБА_4 вибув у щорічну основну відпустку за 2020 рік на 12 (дванадцять) діб з 17.03.2020 по 28.03.2020.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2020 №94 солдату ОСОБА_4 продовжено щорічну основну відпустку за 2020 рік на 20 (двадцять) діб з 29.03.2020 по 17.04.2020.

Однак, 18.04.2020 о 08 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частиниА4267( АДРЕСА_2 ), та перебував за місцем постійного проживання в с. Петрівщина Волочиського району Хмельницької області.

23.07.2021 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 , прибув до пункту постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений визнав в повному обсязі і пояснив, що вчасно не прибув до місця дислокації військової частини по сімейних обставинах, а також через карантин. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст. 407 ч.4 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема суд враховує, що обвинувачений визнав вину, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що одна лише тяжкість вчиненого злочину не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ст.. 407 ч.4 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком згідно положень ст. 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України і призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1