Справа № 127/4109/16-к
Провадження № 1-в/127/569/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання ОСОБА_5 мотивував тим, що він відбуває покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України. Вказав, що характеризується добре, має чотири заохочення, підтримує соціально-корисні зв`язки з близькими. Крім того, зазначив, що має матір, яка є інвалідом і потребує постійного стороннього догляду. Просить застосувати до нього ст. 81 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, так як за останній рік тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності.
В судовому засіданні представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» просив відмовити у задоволенні клопотання. Повідомив, що засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно, за час відбування покарання чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, не працевлаштований, трудового договору з ним не укладено.
Засуджений, що приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив задовольнити клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання засудженого, просив задоволити, при цьому вказав, що дійсно у засудженого є матір - інвалід, яка потребує допомоги від інших осіб. Засуджений має намір доглядати за матір`ю, маж дружину та дитину, у вчиненому розкаюється, потерпілий до нього претензій не має.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, дійшов висновку про недоцільність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_5 з наступних підстав.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі на підставі вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2017 року, яким його визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України на 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.01.2016 року по 06.12.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Тобто, на момент звернення із клопотанням ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання та може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково за вказаним критерієм.
Разом з тим, ч. 2 ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, законом встановлено критерії для застосування умовно-дострокового звільнення : відбуття певної частини покарання, що відбувається лише внаслідок спливу часу та не залежить від волі засудженого, і особисте доведення засудженим свого виправлення, що оцінюється за його сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Оцінюючи вказане суд приймає до уваги, що відповідно до характеристики, ОСОБА_5 не працевлаштований, характеризується негативно, притягувався до дисциплінарної відповідальності та поміщався в дисциплінарний ізолятор. Крім того, 20.03.2018 року відповідно до рішення комісії установи ОСОБА_5 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення, а відповідно до протоколу № 17 від 06.08.2019 року відмовлено в умовно-достроковому звільнені, як особі яка не довела свого виправлення.
Згідно психологічної характеристики ОСОБА_5 виховному впливу піддається погано, має загальну негативну спрямованість поведінки.
Згідно з довідкою про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень, ОСОБА_5 протягом відбування покарання отримав 4 заохочення за виконання покладених обов`язків (2018-2020 роках) та 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази у 2021 році, а саме 06, 14 та 22 квітня. Жодне з вказаних стягнень за 2021 рік не знято.
Таку поведінку засудженого, вчинення ним неодноразового порушення режиму утримання, наявність не знятих стягнень суд не може оцінити як сумлінну.
Згідно із вимогами ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення можливе лише якщо засуджений сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Таким чином, Законом визначено умови умовно-дострокового звільнення у виді обов`язкової праці та сумлінного ставлення до цього.
З матеріалів особової справи слідує, що ОСОБА_5 взагалі не працює, згідно характеристики засуджений уникає навіть виконання робіт з благоустрою або перекладає їх на інших засуджених, що свідчить про відсутність в ОСОБА_5 сумлінного ставлення до праці.
Наявність у засудженого матері інваліда, яка потребує сторонньої допомоги, не є умовою для застосування умовно-дострокового звільнення, і значення для суду при прийнятті вказаного рішення не має, оскільки критерії для застосування умовно-дострокового звільнення визначені Законом. До того ж ОСОБА_5 не є особою, що здійснювала утримання матері, яка тривалий час потребує допомоги, до вказаного часу.
Таким чином, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, враховуючи сукупність вищенаведених даних у справі, суд не вбачає сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці засудженого, а відповідно і його виправлення, що зумовлює відмову в задоволені клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії ухвали.
Суддя :