Справа № 346/5138/21
Провадження № 1-в/346/240/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

засуджений ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника адміністрації ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия в режимі відеоконференцзв`язку заяву захисника ОСОБА_7 про заміну покарання більш м"яким засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кузнецовськ, Рівенської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2021 року захисник ОСОБА_7 звернувся з заявою, відповідно до якої вказує, що вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 року по справі №565/1725/16-к, кримінальне провадження №0000292 від 13.04.2014 р. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України і на підставі ст.70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 12 вересня 2018 року, вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 березня 2018 стосовно ОСОБА_4 змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 тяжкі наслідки, завдані злочином. В решті вирок суду залишено без змін. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року по справі №158/2898/18, провадження № 1-в/0158/298/18, вирішено: зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, призначеного вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05.03.2018 року, строк попереднього ув`язнення з 05 березня 2018 року по 12 вересня 2018 року включно, в порядку ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. Строк відбуття покарання відраховується з дня затримання - 05.03.2018р. та строк попереднього ув`язнення зарахований в строк відбування покарання. Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, за який засуджений ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів. В такому разі, відповідно до п.2 ч. 4 ст. 82 КК України, засуджений має відбути не менше 1/2 покарання, для того, щоб до нього могла бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким. Таким чином, 1/2 відбування строку припадає на: 26.08.2021р., а кінець строку на 26.08.2025р. Тобто, станом на сьогодні ОСОБА_4 відбув більше 1/2 призначеного йому покарання, та при наявності певних умов до нього може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким. З 02.12.2020 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: не допускає порушення встановленого порядку відбування покарання. Заходи стягнення не застосувались. Заохочення не оголошувались. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, відноситься посередньо. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Згідно вироку суду вину в скоєному злочині визнав повністю. Має заборгованість за виконавчим листом, участі у достроковому його погашенні не приймає. Разом з тим, у вказаних характеристиках відсутні відомості про залучення ОСОБА_4 до виробничої діяльності установи, не зважаючи на те, що останній, з перших днів знаходження у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» і по сьогоднішній день постійно приймає участь у виробничому процесі та зароблені кошти, а саме 75% йшло на погашення по виконавчих листах. Крім того, на сьогоднішній день ОСОБА_4 погашені виконавчі листи щодо потерпілих на суми 50 000,00 грн. моральної шкоди, 15 027,22 грн. матеріальні збитки та 1666,67 грн. витрати на правову допомогу. Також слід зазначити, що відповідно до Довідки Державної виконавчої служби №12500/203/30-21 від 05.10.2021р., у ОСОБА_4 відсутня заборгованість по сплаті аліментів (які сплачуються ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 637,69 грн.) на користь потерпілої ОСОБА_8 на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю батька. Вищевказані обставини, не знайшли свого відображання у вищезазначеній характеристиці, а навпаки, в ній зазначено, що ОСОБА_4 «має заборгованість за виконавчим листом, участі у достроковому його погашенні не приймає.», що свідчить про не об`єктивність вказаної характеристики, яка надавалась на комісію по розгляду питання щодо застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як і не відображена в характеристиці його трудова участь у виробничому процесі установи. Вважають, засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, а тому є всі підстави для заміни йому не відбутої частини його покарання на більш м`яку у виді обмеження волі.

Захисник в судовому засіданні подання підтримав

В судовому засіданні представник адміністрації колонії просив у клопотанні відмовити

Засуджений в судовому засіданні просив подання задовольнити та замінити йому покарання на більш м`яке.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив

Заслухавши сторони, дослідивши подання та надані докази, суд доходить висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
П. 2 ч. 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Коломийській ВК № 41 згідно вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05.03.2018 року, засуджений за ч.2 ст.121,ч.2, 296 КК України на підставі ст..70 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року по справі №158/2898/18, провадження №1-в/0158/298/18, вирішено: зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, призначеного вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05.03.2018 року, строк попереднього ув`язнення з 05 березня 2018 року по 12 вересня 2018 року включно, в порядку ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
На даний час відбув більше 1/2 призначеного судом строку покарання.

В той же час, однією із обов`язкових умов для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність засудженим, що він став на шлях виправлення, про що суд зазначає наступне.

При вирішенні даного питання судом враховуються положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в повному обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, ОСОБА_4 за період відбуття покарання не отримав жодного заохочення та на нього було накладено два стягнення.

Крім того, засуджений працював лише чотири місяці у 2021 році.

Відповідно до виписки з протоколу № 18 від 16 жовтня 021 року ОСОБА_4 не став на шлях виправлення.

Таким чином судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили, що засуджений став на шлях виправлення, а тому в клопотанні слід відмовити.

Посилання захисника на наявність сім`ї і дітей оцінювалось судами при винесенні вироку відносно ОСОБА_4 , і не може бути безумовною підставою для доведення того, що засуджений став на шлях виправлення, як не може бути такою підставою і погашення цивільного позову.

На підставі наведеного та ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання - відмовити
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її проголошення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1