Справа №463/9687/20
Провадження №1-кп/463/295/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2020 року за № 0001191 про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з випробування строком на 1 рік, вироком Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту (покарання відбув), вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 січня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту (покарання відбув), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_7 9 вересня 2020 року приблизно о 00 годин 30 хвилин спільно з невстановленою досудовим слідством особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи поблизу будинку № 107 на вул. Зеленій у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_4 з метою заволодіння його майном, поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), який виразився у тому, що ОСОБА_7 спільно з невстановленою досудовим слідством особою у зазначений час та у зазначеному місці, діючи з корисливих мотивів з метою безпідставного власного збагачення, попередньо розподіливши між собою ролі, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до потерпілого ОСОБА_4 та кулаками обох почали завдавати ударів в область голови потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_4 впав на землю та втратив свідомість.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим слідством особа заволоділи майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmi Note 4» вартістю 6500 гривень, який знаходився у чохлі у вигляді книжки чорного кольору вартістю 200 гривень, та в якому були встановлено сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 100 гривень, на рахунку якої коштів не було та сім-карта мобільного оператора «Лайфсел» вартістю 100 гривень, на рахунку якої коштів не було, рюкзаком вартістю 300 гривень, в якому знаходився павербанк марки «Носо», ємністю 20000 mAh вартістю 2000 гривень, шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 700 гривень, в якому були наявні грошові кошти у сумі 1000 гривень однією купюрою, паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_4 .

Після цього, обвинувачений та невстановлена досудовим слідством особа, утримуючи вищевказані речі, місце вчинення кримінального правопорушення покинули, мобільний телефоном марки «Хіаоmі Redmi Note 4» продали.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, садна та синців на голові, крововиливу та садна під слизовою оболонкою зліва, на руках, садна на лівій руці, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 та невстановлена досудовим слідством особа спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 10900 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що 9 вересня 2020 року вночі йшов з центру міста в напрямку дому з особою якою недавно познайомився на ім`я ОСОБА_8 . Побачили потерпілого та пішли за ним. Слідували за ним впродовж 15-20 хвилин по вул. Зеленій та чекали безлюдного та неосвітленого місця, щоб підійти до потерпілого та заволодіти його майном. Коли потерпілий на вул. Зеленій повернув в сторону біля готелю, він зі своїм знайомим побачили, що місце безлюдне та погано освічується і тоді обвинувачений порівнявся з потерпілим та кулаком правої руки наніс йому удар в район правої щоки, внаслідок чого потерпілий знепритомнів і почав упускатись на землю. Вказав, що стан потерпілого для нього виявився несподіваним, він запанікував, підхопив потерпілого та упустив його на землю. Тоді з кишені потерпілого витяг телефон, з якої саме не пригадує, і зняв з плечей рюкзак. Коли він зі знайомим вже йшли з місця події, то потерпілий прийшов до тями, підвівся та пішов в їх напрямку та пробував нанести удар, однак обвинувачений відбивався та наніс потерпілому лівою рукою удар знову в голову, внаслідок чого потерпілий присів і тоді ліг на землю. Вказав, що в рюкзаку був гаманець з незначною сумою коштів, які він зі своїм знайомим витрачали по дорозі з місця події на харчі та сигарети. В рюкзаку були інші речі, однак які саме не пригадує. Телефон продав знайомому ОСОБА_9 , а кошти витратив на власні потреби. Крім того пояснив, що навчався до 14 років в школі інтернаті та займався боксом, мав перший розряд серед дітей та був переможцем обласних змагань серед юніорів. Після того як його вигнали зі школи інтернату підтримував фізичну форму, а тому знав як наносити удари та контролювати їх силу. Вказав, що розкаюється, в судовому засіданні попросив вибачення в потерпілого, просив суворо карати. Цивільний позов визнав частково, пояснив що визнає матеріальну шкоду в сумі 4400 гривень, моральну 2100 гривень, які готовий відшкодувати потерпілому.

Окрім визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення його вина у вчиненні розбою в повному об`ємі доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що він 8 вересня 2020 року зустрівся з друзями на пл. Петрушевича в м. Львові та пішли в центральну частину міста. Приблизно о 23 годині 30 хвилин провели одну з дівчат додому, після цього з другом провели другу дівчину додому та попрощавшись зі своїм другом біля МакДональдз на проспекті Шевченка в м. Львові попрямував до свого дому. Йшов вулицями Саксаганського, площею ОСОБА_10 , Зеленою. Дійшовши до будинку АДРЕСА_2 , повернувши в сторону дому, до нього підійшло двоє осіб зі спини, яких він не почув, оскільки мав одягнені навушники. Потім впав від удару в голову, а саме в потилицю. Спробував піднятись на ноги, побачив обвинуваченого, який був одягнений у світлий спортивний костюм та ще одного хлопця, який був одягнений в темний спортивний костюм. Пробував нанести удар для самозахисту, однак отримав удар кулаком в щелепу з лівого боку, після чого впав і втратив свідомість. Через деякий час прийшовши до свідомості, відчув біль голови, виявив розсічення голови. Вставши, виявив відсутність телефону, який був в чохлі, рюкзака, в якому був гаманець з коштами 1000 гривень однією купюрою, паспорт, три банківські картки, повербанк на НОМЕР_1 . Вказав, що тривалий час лікувався як на стаціонарі так і амбулаторно. Не міг перші тижні нормально спати, відчував тривогу. Після інциденту погіршились оцінки в навчальному закладі, тяжко сконцентруватись.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка є рідною сестрою потерпілого, про те, що в день перед нападом на брата, зустрілась з ним в м. Львові біля оперного театру близько 20:00 година та забрала в нього ключі від квартири. Приїхала додому близько 24:00 години на автомобілі зі своїм хлопцем ОСОБА_12 та припаркувались біля готелю «Плюс» на вулиці Зеленій, 107 в м. Львові, сиділи в автомобілі, спілкувались. Потім заїхали у внутрішній дворик будинку АДРЕСА_3 і побачила ОСОБА_13 , який рухався в сторону дому. Вийшла до нього, хотіла віддати ключі від квартири, однак він поводився метушливо, сів на землі та взявся руками за голову. Вказала, що тоді побачила на його руках кров. Спитала, де його речі, на що він нічого не відповів. Тоді ОСОБА_13 пішов в сторону вулиці Зеленої, 107, шукав свої речі, а вона питала, що сталось, однак чіткої відповіді ОСОБА_13 надати не міг, сідав на землю, тримався руками за голову, казав, що пропав телефон, рюкзак, всі його речі. Потім пішли з братом додому, обробила йому рани та подзвонила до тата, повідомила, що трапилось. Зранку ОСОБА_13 поїхав в поліцію, куди його відвіз сусід.

Показами свідка ОСОБА_14 , який є батьком потерпілого, про те, що приблизно о 2 годині 9 вересня 2021 року до нього подзвонила донька ОСОБА_15 , оскільки він з дружиною перебував у відпустці за межами міста Львова, та повідомила, що побачила ОСОБА_13 на вулиці, він був в крові, була розбита голова. Донька скинула фото тілесних ушкоджень сина, а саме на фото було видно синці на голові, садини, припухлість, на щелепі червоні садини. Подзвонив зранку до сусіда та просив відвести сина у відділ поліції. У відділі поліції на вулиці Романчука в місті Львові вперше побачив сина після інциденту та почув про події, що трапились. Близько 12:00 години з працівниками поліції поїхали на вулицю Зелену, 107 та близько 17:00 години повернулись у відділ поліції. Після цього поїхали в лікарню на вулиці Миколайчука, де сина оглянув лікар, який виключив переломи кісток і рекомендував звернутись до дільничого невропатолога, що було зроблено на наступний день. Син проходив лікування. В сина були амнестичні розлади пам`яті, слабість, апатія, розлади сну, головні болі, не міг сконцентруватись, пропав інтерес до навчань, погано здав сесію, погіршилось засвоєння навчального матеріалу.

Протоколом огляду місця події від 19 вересня 2020 року відповідно до якого ОСОБА_9 в приміщенні службового кабінету № 45 Личаківського ВП ГУНП у Львівській області надав телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 4» ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , вказав, що такий придбав у ОСОБА_16 за 800 гривень.

Оглянутими в судовому засіданнями відеозаписами з камер зовнішнього спостереження розташованих на вулицях Зеленій, Водогінній в місті Львові, на яких видно як іде потерпілий ОСОБА_4 , а за ним на певній відстані прямують дві особи, одна з яких схожа на обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, видно як дві особи, серед яких обвинувачений ОСОБА_7 , вчиняють розбійний напад на потерпілого ОСОБА_4 та заволодівають його майном.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30 вересня 2020 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка в групі з невстановленою особою 9 вересня 2020 року приблизно о 00 годин 30 хвилин за адресою м. Львів, вул. Зелена, 107 вчинили розбійний напад на нього та заволоділи його майном.

Висновком експерта № 1293 від 10 вересня 2020 року відповідно до якого в ОСОБА_4 при обстежені лікарями КНП КЛШМД та поліклінічного відділення 4-ї МКЛ м. Львова 9-10 вересня 2020 року було встановлено діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій тканин (садна) лобної ділянки зліва. Забій м`яких тканин обличчя, голови, тулуба». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено: садна та синці на голові; крововилив і садно під слизову оболонку щоки зліва; синці в ділянці правої ключиці, в надключичній ділянці зліва, на руках; садна на лівій руці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 9 вересня 2020 року. Закрита черепно-мозкова травма в вигляді струсу головного мозку відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, синці, садна, крововилив до легкого ступеня тяжкості.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30 вересня 2020 року відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_7 розповів і продемонстрував як він спільно з ОСОБА_17 на АДРЕСА_2 вчинили розбійний напад, а саме продемонстрував як він наніс удар потерпілому, від якого він впав і тоді він разом з ОСОБА_18 зняли рюкзак з потерпілого та витягли з руки мобільний телефон. Коли вони оглядали вміст рюкзака, потерпілий встав і намагався нанести удар, проте ОСОБА_19 наніс потерпілому удар в щелепу від чого останній впав без свідомості, а вони покинули місце події.

Протоколом обшуку від 30 вересня 2020 року відповідно до якого під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_4 під час якого було виявлено та вилучено кофту сірого кольору з чорними полосами.

Оцінюючи та перевіряючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив відносно потерпілого розбій, поєднаний з насильством , небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, показаннях потерпілого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Крім того, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні та описаними вище письмовими доказами, висновком експерта та оглянутими відеозаписами в тому числі самої події вчинення кримінального-караного діяння.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з випробування строком на 1 рік, вироком Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту (покарання відбув), вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 січня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту (покарання відбув), на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, його молодий вік і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений на досудовому розслідування під час проведення за його участі слідчих дій, повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення та з ким його вчиняв, що підтвердив і в судовому засіданні. Також в судовому засіданні просив вибачення в потерпілого, шкодує про вчинення кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненні злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, яка просила призначити покарання у вигляді позбавлення волі та потерпілого, який просив призначити менше покарання за те, що просить прокурор, відношення обвинуваченого до вчиненого,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання підсудного можливе в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України позбавлення волі з конфіскацією майна та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання, враховуючи покарання призначене вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 3 грудня 2020 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також соціальної реабілітації.
Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Враховуючи призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, а тому обраний йому запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з 30 вересня 2020 року, дати обрання запобіжного заходу, оскільки відсутні дані щодо затримання обвинуваченого до вказаної дати.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Вирішуючи питання цивільного позову суд виходить за наступного.

Частина перша статті 1177 Цивільного кодексу України визначає, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до положень частини першої статі 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судовим розглядом встановлено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 10900 гривень, яка складається з вартості його майна яким заволоділи обвинувачений зі невстановленою досудовим розслідуванням особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження.

Під час розгляду справи в судові при огляді речових доказів, судом було оглянуто мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 4», який належить потерпілому та яким неправомірно заволоділи під час вчинення кримінального правопорушення обвинувачений та невстановлена досудовим розслідуванням особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження. Потерпілому для огляду було пред`явлено вказаний телефон і він підтвердив, що це його телефон, а також включив його і підтвердив, що він працює, а тому відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого вартості вказаного телефону, оскільки такий підлягає поверненню потерпілому. А відтак з обвинуваченого в користь потерпілого слід стягнути вартість майна яким заволоділи внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 4400 гривень (10900 6500).

Крім того, з обвинуваченого в користь потерпілого слід стягнути 5135 гривень понесених матеріальних витрат, які стверджуються долученими до позову фіскальними чеками (том 1 а.с. 89-90).

Згідно з статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України).

Суд погоджується з доводами потерпілого, що йому спричинено моральну шкоду внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, що зумовило відчуття тривоги та неспокою, необхідність проходження лікування, зміни привичного способу життя, переживання у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Однак суд не може погодитись із заявленим розміром моральної шкоди в сумі еквівалентній 20000 Євро за офіційним курсом НБУ, оскільки потерпілим і його представником не надано жодного і допустимого доказу зазначеному розміру моральної шкоди, зокрема відповідного експертного дослідження.

А тому, визначаючи суму морального відшкодування, суд враховує фізичну біль і страждання, які зазнав потерпілий у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а саме спричинення йому легких тілесних ушкоджень внаслідок вчинення кримінального правопорушення, душевні страждання, які він зазнав у зв`язку з цим, погіршення його здібностей, беручи до уваги ступень вини обвинуваченого, а також враховуючи, що кримінальне правопорушення щодо потерпілого вчинено двома особами, суд приходить до переконання, що з обвинуваченого в користь потерпілого слід стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Вирішуючи питання розміру витрат, що підлягають стягненню слід зазначити наступне. Так згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 вказаної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому згідно з частинами 3-4 даної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Окрім того при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Також у своїй постанові від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Як вбачається з матеріалів справи між адвокатом ОСОБА_5 і потерпілим ОСОБА_4 , було укладено 18 листопада 2020 року договір про надання правової допомоги та представлення інтересів у кримінальному провадженні № 07/2020-к. З акту здачі-приймання виконаних робіт від 7 липня 2021 року вбачається, що загальна суму витрат на правову допомогу становить 20720,1 гривень. В судовому засіданні потерпілий і його представник просили стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу в розмірі 19720,1 гривень, а тому суд приходить до переконання, що вказана суму підлягає стягнення з обвинуваченого в користь потерпілого в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки підтверджуються наданими документами, що зазначені вище.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення у кримінально-виконавчій установі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи покарання призначене вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 3 грудня 2020 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 (семи) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дати застосування запобіжного заходу тримання під вартою 30 вересня 2020 року.
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Речові докази оптичні диски DVD-R в кількості дві штуки, цифровий носій карту пам`яті Kingston 32 gb microsd з адаптером зберігати при матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 4» ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 повернути потерпілому ОСОБА_4 , кофту сірого кольору з чорними полосами повернути ОСОБА_7 , пластикову пляшку з наперстком, шприц ємністю 2,5 мл наповнений до позначки 1 мл прозорою рідиною, речовину зеленого кольору рослинного походження у висушеному стані, два пластикових горщика з землею в яких росте рослина зеленого кольору, ззовні схожа на марихуану знищити, дві сім-карти мобільного оператора «Київстар» з надписом « НОМЕР_4 », « НОМЕР_5 » та мобільного оператора «Водафон» з надписом «1120, 4058, НОМЕР_6 » повернути законному власнику.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 9535 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, 19720 (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 10 (десять) копійок судових витрат.
В задоволені решти вимог відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1