Справа №463/4199/18
Провадження №1-кп/463/72/21
В И Р О К
іменем України

21 грудня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, з повною середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187 та ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 22.06.2018 близько 14-30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись вільним доступом та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на вул. Некрасова, 6 у м. Львові, що на території Комунального закладу Львівської областної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», скориставшись відсутністю вхідних дверей зайшов у складське приміщення, та звідки таємно викрав одну частину металевих воріт зеленого кольору розміром 2 погонних метри вартістю 607,52 грн. та які знаходиться на балансі Комунального закладу Львівської областної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав Комунальному закладу Львівської областної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», представником якої є ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 607 (шістсот сім) гривень 52 (пятдесят дві) копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав вказав, що дійсно, скориставшись вільним доступом та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на вул. Некрасова, 6 у м. Львові, що на території Комунального закладу Львівської областної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», скориставшись відсутністю вхідних дверей зайшов у складське приміщення, та звідки таємно викрав одну частину металевих воріт зеленого кольору розміром 2 пагонних метри вартістю 607,52 грн. та які знаходиться на балансі Комунального закладу Львівської областної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Дані ворота він відніс та пункт прийому металобрухту і здав,а витрачені кошти витратив на власні потреби. Додатково вказав, що під час викрадення думав, що ці ворота не потрібні даній установі, оскільки вони були дуже старі.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами. Показами самого обвинуваченого даними в судовому засіданні, показаннями свідка ОСОБА_7 даними в судовому засіданні про те, що 22.06.2018 року до нього в гараж підійшов обвинувачений ОСОБА_4 та попросив купити в нього ворота. На запитання чи дані ворота не є краденими, обвинувачений відповів, що раніше він купив їх для власних потреб і на даний час йому вони не потрібні. Дані ворота він купив у ОСОБА_4 за 200 чи 300 гривень (точну суму пригадати не зміг). Згодом приблизно, через годину часу до нього прийшли працівники поліції та сказали, що дані ворота є викраденими і що йому потрібно буде проїхати з ними для дачі пояснень, що він і зробив.
Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що він працює головним інженером вКомунальному закладі Львівської областної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» і в 2018 році в них в лікарні були поставлені нові ворота,а старі ворота були зняті та поставлені на склад. Пізніше він помітив, що дані ворота відсутні. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції та повідомили, що вони знайшли людину,яка викрала ворота. Повідомив також, що ширина воріт була 2 метри і вага, орієнтовно 100 кг.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується і наступними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.06.2018 року, протоколом огляду місця події від 23.06.2018 року та фототаблицею до даного протоколу, об`єктом огляду, якого було приміщення, яке розташоване на території Комунального закладу Львівської областної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», з якого були викрадені вказані ворота, протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, об`єктом вказаного огляду було прибудинкова частина за адресою:м. Львів, вул. Личаківська 56, де і були виявлені вказані ворота працівниками поліції, постановою про визнання речових доказів від 23.06.2018 року, згідно якої вказані ворота були визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні, листом ПП «Астро» про вартість брухту чорних металів, інвентаризаційним описом від 27.06.2018 року, а також листом за підписом головного бухгалтера Комунального закладу Львівської областної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_8 про вартість викрадених воріт.
Відтак, оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Крім цього, ОСОБА_4 в невстановлений досудовим та судовим слідством час в період з 28.03.2019 року по 03.04.2019 року маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення проник на охоронювану територію ПП «ВІРЗахідбуд», перелізши через металеву огорожу, що за адресою:м. Львів, вул. Некрасова 45, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із першого поверху нежитлового приміщення, що перебуває у приватній власності ПП «ВІР-Західбуд» 7 будівельних монтажних стійок «РЕР»20-350 арт.№403059, вартістю 6435гривень 45 копійок.

Своїми діями ОСОБА_9 завдав потерпілому ПП «ВІР-Західбуд» майнову шкоду на загальну суму 6435 гривень 45 копійок.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, з проникненням у приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав вказав, що дійсно, точного часу пригадати не може зустрів свого знайомого сторожа, що охороняє об`єкт по вул. Некрасова 45 в м. Львові. Разом з ним вони пішли на даний об`єкт і вживали там спиртні напої. Після цього в одному з приміщень він побачив будівельні монтажні стійки, які в подальшому він і викрав, однак заперечив кількість викраденого. Повідомив в судовому засіданні, що викрав 7 монтажних стійок, а не 20 як вказано в обвинувальному акті.

Винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами, показами самого обвинуваченого даними в судовому засіданні, показаннями свідка ОСОБА_10 даними в судовому засіданні про те, що він працює на посаді водія таксі «Оптимальне». Від диспетчера, орієнтовно, 03.04.2019 року він отримав замовлення на вантажне перевезення. Під`їхавши на згадану адресу чоловік,якого він впізнав в залі судового засідання, як обвинуваченого у даному кримінальному провадженні попросив його заїхати на подвір`я, однак він відмовився, тому що там було занадто мало місця. Тоді ОСОБА_4 почав грузити в автомобіль монтажні стійки. Точну кількість пригадати не зміг,але вказав, що їх там було 6 чи 7 штук.
Свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що працює директором центру безпеки і його фірма здійснювала охорону об`єкту за адресою:м. Львів, вул. Некрасова 45. В 2019 році його повідомили працівники вказаної охоронної структури, що йому потрібно під`їхати на місце події. Коли він приїхав за вищевказаною адресою то побачив там грузовий мікроавтобус, в якому була частина будівельних стійок.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_12 повідомив, що працює майстром у ПП «ВІР-Західбуд» в період часу з 28.03.2019 року по 03.04.2019 року особа, а саме ОСОБА_4 як тепер йому стало відомо грузила монтажні стійки в мікроавтобус. Про це йому передзвонили та сказали робітники. Коли він приїхав на об`єкт, даної особи вже не було. Вони викликали працівників поліції і до їх приїзду жодних стійок не забирали з автомобіля.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується і наступними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: витягом з ЄРДР від 04.04.2019 року, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.04.2019 року, заявою власника про надання дозволу на огляд мікроавтобуса в якому були викрадені предмети, протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 03.04.2019 року, протоколом огляду предмету та постановою про визнання викрадених монтажних стійок речовим доказом від 03.04.2019 року, товарною накладною, з якої вбачається вартість викрадених стійок, та довідкою з «ПП Вір Захід-Буд», протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.04.2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка викрадала вказані вище монтажні стійки, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.04.2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка викрадала вказані вище монтажні стійки, протоколом огляду місця події від 23.04.2019 року та фото таблицею до нього, об`єктом такого огляду було нежитлове приміщення з якого були викрадені вказані стійки.
Відтак, оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, з проникненням у приміщення, однак в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження кількість викраденого майна, оскільки в обвинувальному акті вказана кількість майна становила 20 монтажних стійок, а як вбачається з показів допитаних свідків кількість викрадених стійок була 7 штук, відтак суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у викраденні 7 штук монтажних стійок на суму 6435 гривень 45 копійок. Крім того, не знайшли свого підтвердження покази обвинуваченого в частині того, що він перебував у вказаному приміщенні на запрошення сторожа, разом з яким він вживав алкогольні напої і сам на охоронювану територію не проникав. Дані обставини були спростовані показами свідків, та протоколом огляду місця події.

Крім того, ОСОБА_4 22.07.2018 року, близько 02-00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна повторно, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проходячи по вул. Бацманюка у м. Львові, побачив навпроти будинку під номером 92, автомобіль марки «Мітсубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, підійшовши до нього, цеглою розбив скло правої задньої дверки та дотягнувшись, викрав з багажного відділення набір інструментів чемодан з ключами, вартістю 2000 гривень та шланг (рукав Ф13) вартістю 1897 гривень 60 копійок, які належать ОСОБА_14 . Після чого, з викраденим залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Такими своїми діями ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 3897 гривень 60 копійок.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 25.07.2018 року о 03-00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проходячи по вул. Некрасова в м. Львові, побачив навпроти будинку під номером 53-55 автомобіль марки «Деу Матіз», д.н.з НОМЕР_2 червоного кольору, підійшовши до нього, цеглою розбив скло правої задньої дверки та викрав з заднього сидіння два дитячі автомобільні крісла, а саме: дитяче крісло марки «Maxy - Cozy» сірого кольору із синіми та білими вставками, вартістю 1500 гривень та марки «Enzo carera» вартістю 1200 гривень, які належать ОСОБА_15 . Після чого, з викраденим залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 2700 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 30.07.2018,близько 02-30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проходячи по вулиці Личаківська у м . Львові побачив навпроти будинку під номером 112, автомобіль марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, підійшов до нього та цеглою розбив скло правої задньої дверки та викрав із заднього сидіння дитяче крісло марки «nania» чорного кольору з червоними вставками, вартістю 1300 гривень, яке належить ОСОБА_16 . Після чого, з викраденим залишив місце вчинення злочину.

Своїми діями ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду на загальну суму 1300 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав, вказав, що дійсно вчиняв вказані кримінальні правопорушення,оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі, а викладені в обвинувальному акті обставини події цілком відповідають таким,які були насправді, крім викрадення набору інструментів та шлангу, оскільки він вказаних речей не бачив в автомобілі та їх не викрадав.
Винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами, показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який вказав, що в липні 2018 року в районі обідньої пори, його дружина побачила, що в їх автомобілі розбите заднє праве вікно. Вона зателефонувала йому і він одразу приїхав додому та викликав поліцію. Згодом побачив, що з його автомобіля були викрадені дитячі крісла.
Потерпілий ОСОБА_14 повідомив суду, що 20 серпня 2018 року він виявив, що в його автомобілі розбите заднє вікно. Після цього він виявив зникнення повітряного шлангу (32 метри) комплект інструментів, перепустку до гаражного кооперативу та карточки лояльності клієнта з різних заправних станцій. Після цього він викликав працівники поліції, які і зафіксували дану подію.
Потерпілий ОСОБА_16 повідомив, що свій автомобіль він постійно ставить біля під`їзду літом 2018 року його розбудив сусід і сказав, що в його автомобілі розбите заднє вікно. Вийшовши на вулицю він побачив, що вікно дійсно розбите і з його автомобіля викрадено дитяче автокрісло та різаний ремінь. Він викликав працівників поліції. Вказав, що згодом працівники поліції йому під відповідальну розписку повернули викрадене в нього автокрісло.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується і наступними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: витягом з ЄРДР від 25.07.2018 року, протоколом про прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.07.2018 року від ОСОБА_15 , протоколом огляду місця події від 25.07.2018 року з фото таблицею до нього, об`єктом даного огляду був автомобіль «Деу Матіз», д.н.з НОМЕР_2 червоного кольору, фотографіями викрадених крісел та товарним чеком на них,витягом з ЄРДР від 30.07.2018 року, протоколом прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.07.2018 року від ОСОБА_16 , протоколом огляду місця події від 30.07.2018 року з фото таблицею до нього, об`єктом такого огляду був автомобіль марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, товарним чеком в якому зазначена вартість викраденого крісла, протоколом огляду місця події від 02.08.2018 року, об`єктом вказаного огляду була прибудинкова територія будинку АДРЕСА_2 на якій було вилучено викрадене крісло, також там знаходився і обвинувачений ОСОБА_4 протоколом огляду місця події від 02.08.2018 року з фото таблицею до нього, об`єктом вказаного огляду було приміщення підсобки (гаражне) приміщення квартири АДРЕСА_3 . Співвласником вказаного приміщення був також і ОСОБА_4 .. В даному приміщенні були виявлені серед іншого і автокрісла, постановою про визнання предметів речовими доказами від 02 серпня 2018 року, ухвалою про арешт майна від 03 серпня 2018 року, витягом з ЄРДР від 23.07.2018 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 21.08.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 в повному обсязі відтворив, яким чином він вчиняв вказані кримінальні правопорушення. Однак, на думку суду не знайшли свого підтвердження факт викрадення в громадянина ОСОБА_14 набору інструментів та повітряного шлангу, оскільки таке не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Що ж стосується клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_17 про визнання протоколів огляду від 02.08.2018 року, 03.04.2019 року та постанову про визнання речовими доказами недопустимими доказами і клопотання про призначення товарознавчої експертизи, то адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого просив залишити такі клопотання без розгляду.
ОСОБА_4 також обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що 11 лютого 2019 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), перебуваючи на перехресті вулиць Личаківська - Чехова у м. Львові, неподалік зупинки громадського транспорту «Військовий госпіталь», маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_18 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), який виразився у тому, що ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа у зазначений час та у зазначеному місці, діючи за попередньою змовою з корисливих мотивів з метою безпідставного власного збагачення, попередньо розподіливши між собою ролі, підійшли до потерпілого ОСОБА_18 , після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, раптово та несподівано для потерпілого нанесла йому удар рукою, затиснутою в кулаком, в ділянку носа та перенісся, та ще один удар в область правого підребер`я, внаслідок чого останній впав на спину на асфальтне покриття, вдарившись при цьому головою, та втратив свідомість, отримавши легкі тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці спинки носа, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження. В цей момент ОСОБА_4 з метою реалізації спільного злочинного умислу, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_18 , вийняв із правої верхньої зовнішньої кишені куртки потерпілого, грошові кошти в сумі 17300,00 наступними купюрами: 7000,00 гривень купюрами номіналом по 500,00 гривень, 10000,00 гривень купюрами номіналом по 200,00 гривень та 300,00 гривень купюрами номіналом по 100,00 гривень. ОСОБА_18 , отямившись та зрозумівши, що ОСОБА_4 викрав у нього гроші, намагався схопити його своєю правою рукою за його ліву руку. У цей момент ОСОБА_4 , продемонстрував ОСОБА_18 , що все ще лежав на землі, предмет, схожий на кухонний ніж, який тримав в правій руці у вертикальному положенні лезом догори та який заздалегідь підготував для вчинення злочину, та висловив погрози щодо можливого застосування даного предмету, тим самим вчинивши психічне насильство щодо останнього, а невстановлена досудовим розслідуванням особа в цей момент слідкувала, щоб їх дії були непомітними для будь-кого, з метою надання ОСОБА_4 можливості викрасти гроші ОСОБА_18 . Потерпілий, усвідомлюючи, що, якщо він буде протидіяти злочинцям, або не виконає їх вимог, то ця погроза буде реалізована, і остерігаючись за своє життя та здоров`я, сприйнявши погрози за реальні, не чинив опору злочинцям та відпустив руку ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, утримуючи вищевказані викрадені грошові кошти, місце вчинення кримінального правопорушення покинули, спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 17300,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується органом досудового розслідування у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Окрім цього,11.02.2019 приблизно о 23 год. 50 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на перехресті вулиць Дороша-Зелена у м. Львові, побачив ОСОБА_18 , який йшов по вулиці, тримаючи у правій руці свій мобільний телефон. У цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_18 (грабіж). З метою реалізації свого умислу ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів з метою власного безпідставного збагачення, підбіг до потерпілого та вихопив з його руки мобільний телефон марки «Nokia» моделі «222» (ІМЕІ: НОМЕР_4 ) чорного кольору вартістю 1230,00 гривень, що був без чохла, і в якому була вставлена SIM-картка мобільного оператора «Київстар» із абонентським № НОМЕР_5 вартістю 50,00 гривень, на рахунку якої коштів не було. Після цього ОСОБА_4 , утримуючи вищевказаний викрадений мобільний телефон, місце вчинення кримінального правопорушення покинув.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Nokia» моделі «222» (ІМЕІ: НОМЕР_4 ) чорного кольору, який він відкрито викрав у ОСОБА_18 , здав під заставу у відділення ПТ «ЕВ.РО. ЛОМБАРД «ЕВ.РО. ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ»), , що на вул.Зеленій, 115 у м. Львові, на документи, що посвідчують особу ОСОБА_4 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_18 матеріальної шкоди на загальну суму 1280,00 гривні.

Таким чином, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину заперечив та пояснив, що потерпілого ОСОБА_18 перший раз побачив у райвідділі поліції коли його затримали за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення, раніше він його ніколи не бачив. 11.02.2019 року о 22-00 год. він зайшов до свого знайомого ОСОБА_19 , який проживає в м. Львові по вул. К. Левицького. Вони з ним пішли в центр міста Львова на вулицю Фредра і там стояли говорили та пили каву. Після цього, вони пішли на дискотеку,яка розташована неподалік Львівського РУП ГУНП у Львівській області. При вході на дану дискотеку, його не пропустили працівники охорони,оскільки він був одягнутий у спортивні шорти. Тоді вони знову повернулися в центр міста і на вул. Князя Романа біля ломбарду о 00:45 год. зустріли свого знайомого ОСОБА_20 , який проживає по АДРЕСА_4 . ОСОБА_21 почав запитуватись у нього чи він має будь-який документ, що здати в ломбард телефон. Тоді він попросив показати телефон і сказав, що готовий віддати йому за телефон 150 гривень. Після цього він купив у нього вказаний телефон за обумовлену суму та вони пішли додому. На наступний день він проснувся і поїхав на вул. Липову Алею у м. Львові в ломбард, щоб здати телефон, оскільки потребував кошти. Даний телефон він здав у ломбард за 270 гривень. Після чого, орієнтовно за два місяці, до нього приїхали працівники поліції і забрали його в райвідділ поліції. Там він перший раз і побачив потерпілого ОСОБА_18 . Вказав, що ніж, який був вилучений у нього з квартири і який лежав на верхній шафі він туди не клав, хто саме його туди поклав і чому йому не відомо. Крім того, категорично заперечив свою причетність до вказаного кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомив, що 11.02.2019 року приїхав в м. Львів на Винниківський ринок по своїх справах. Вечером збирався їхати у м. Винники. На пл. Митній довго чекав автобуса,якого не було,а тому вирішив піти пішки на зупинку, що розташована по вул. Чехова в м. Львові. Коли він підходив до вказаної зупинки то відчув удар ззаду в область голови. Після чого він впав. Коли прийшов до тями зрозумів, що у нього викрали гроші та вирвали з рук телефон марки «Нокія» Вказав, що не бачив, хто саме йому наносив удари. Ударів було декілька. Після цього коли прийшов до тями побачив, що в нього витягують с кишені гроші і вказав, що на його думку, це був обвинувачений коли він почав виривати свою руку за яку його тримали йому було продемонстровано ніж. Вказав, що у нього було викрадено 18500 гривень. Дані кошти він тримав при собі, оскільки того дня зранку мав намір поговорити зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_22 з яким він хотів орендувати приміщення на ОСОБА_23 ринку та передати вказані кошти йому. Також зазначив, що осіб було двоє, і вдарив його точно не ОСОБА_24 , а хтось інший, а ОСОБА_24 витягував гроші з кишені. Після чого, нападники побігли в сторону Винниківського базару. Також згадав, що на ножі,який був у нападника було щось викарбувано. Після того,як його пограбували він подзвонив в поліцію та випив ще горілки, але вважає, що був у адекватному стані. В судовому засіданні повідомив, що викрадена у нього сума становила 18 500 гривень.

Свідок ОСОБА_25 повідомив суд, що потерпілого ОСОБА_18 він знає. Дана особа любить зловживати спиртними напоями і схильний до викладу неправдивих відомостей. Останній раз він бачив його в лютому 2020 року. Раніше він повідомляв йому, що його обікрали і забрали 200 000 гривень,які він зняв з депозиту в банку. ОСОБА_18 інколи торгував на Винниківсьокму базарі м`ясом, фруктами та овочами. Також ще раніше він просив в нього телефон, щоб зазняти осіб, які ніби-то його обікрали і він їх впізнав, однак сфотографувати таких осіб йому не вдалося, а також повідомив, що він його бачив ще 12.02.2019 року і не бачив на ньому жодних тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_26 вказав, що здійснює свою підприємницьку діяльність на Винниківському ринку 5 років. Більше людей з іменем ОСОБА_22 ,які здійснюють офіційну діяльність на даному ринку крім нього не має. Потерпілого ОСОБА_18 він не знає та ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_27 вказала, що є матір`ю обвинуваченого та знайома з ОСОБА_18 , оскільки вона часто здійснює продаж товарів на вказаному базарі. Вказала, що ОСОБА_18 на даному базарі вже не було більш ніж 5 років. Вказала, що він часто ходив нервовим, оскільки постійно сварився зі своєю жінкою. Ніколи не бачила щоб він мав велику суму грошей при собі. Також вказала, що до 2019 року в них вдома часто були працівники поліції, оскільки розшукували її сина. Вона часто пригощала їх їжею та інколи вони залишались на незначний час самі на кухні. Після того як на шафі знайшли ніж вона згадала і ствердно сказала, що туди вона його ніколи не клала і як саме він там опинився не знає,але не виключає того факту, що працівники поліції могли його туди підкинути, адже під час здійснення слідчої дії обшук квартири, слідчий одразу ж поліз на шафу і знайшов його там.

З показів свідка ОСОБА_28 працівника Личаківського (на той час) ВП ГУНП у Львівській області вбачається, що в 2019 році до них в райвідділ поступила заява від ОСОБА_18 . Поспілкувавшись з ним йому стало відомо, що на нього напали на вул. Чехова. Нападників було двоє. Також згодом він передзвонив до нього і вказав, що бачив особу,яка на нього здійснила напад, однак коли працівники поліції під`їхали на місце де знаходився ОСОБА_18 він повідомив їм, що втратив з поля зору вказану особу. Коли він прийшов перший раз в райвідділ писати заяву,в нього на обличчі була кров.

Свідок ОСОБА_29 - працівник Личаківського (на той час) ВП ГУНП у Львівській області повідомив суд, що в лютому 2019 року до них у відділ поліції звернувся потерпілий ОСОБА_18 та вказав, що стосовно нього був вчинений напад невідомими особами. В подальшому оперативними даними було встановлено що до такого нападу причетний ОСОБА_4 . Після здійснення офіційних запитів в ломбарди, йому прийшла інформація з камер відео спостереження на яких видно, що особа,яка візуально подібна до ОСОБА_4 здала в ломбард телефон марки «Нокіа» Також вказав, що потерпілий повідомив його, що у нього викрали більше 15 000 гривень, а також те, що у одного з нападників був ніж, однак під час допиту даний свідок не зміг пояснити суду чому при первинному допиті та повторному допитів потерпілий в протоколі допиту не вказує, що на нього був вчинений напад з використанням ножа.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що в день інкримінованого ОСОБА_4 нападу на ОСОБА_18 . ОСОБА_24 зайшов до нього додому близько 22-00 год. і вони пішли з ним гуляти в сторону центру. Там на вул. Фредра у м. Львові вони пили каву та говорили. Через деякий час вони вирішили піти на дискотеку, що розташована на вул. Зеленій в м. Львові неподалік Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області. Однак там їх не впустили, тому що ОСОБА_24 був одягнутий у спортивні шорти. Тоді вони вернулися на вул. Фредра в м. Львові і думали, що дальше робити. Неподалік на вулиці ОСОБА_31 вони зустріли свого знайомого ОСОБА_20 , який проживає разом з ним на одній вулиці. Останній повідомив їм, що має намір закласти у ломбард телефон, але не має документів, тоді ОСОБА_24 повідомив йому, що хоче купити даний телефон,оскільки на його телефоні погано працює динамік. Вони узгодили ціну, яка була в районі 150 гривень. Після цього вони пішли на вул. Левицького і він пішов додому, а ОСОБА_24 пішов у своїх справах. Додатково вказав, що час коли вони зустріли їх знайомого ОСОБА_20 був орієнтовно 00-30 год., а також те, що у ОСОБА_4 постійно при собі був його мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_32 повідомила суд, що 5 років назад і по даний час вона працює в кіоску, що розташований на зупинці вул. Чехова у м. Львові. Графік її роботи з 20-00 год. по 08-00 год. ранку. Вказала, що огляд з її кіоску на автобусну зупинку, що розташована на вул. Чехова в м. Львові є добрим і в той день коли був здійснений напад на ОСОБА_18 вона нічого не бачила та жодних криків не чула, хоча якщо б такі і були вона їх могла почути через пропускну ізоляцію кіоску.

Встановити місце перебування свідка ОСОБА_33 , на момент розгляду кримінальної справи не виявилось можливим, оскільки суд вжив всіх заходів на для такого встановлення, однак неодноразові ухвали про привід вказаного свідка органами поліції виконані не були. В матеріалах справи міститься рапорт капрала поліції ОСОБА_34 , що він неодноразово прибував за вказаною в ухвалі суду про привід адресою, однак двері йому ніхто не відчиняв.

З прослуханого в судовому засіданні диску, на якому міститься інформація про телефонні дзвінки на лінію «102» вбачається, що особа, як в подальшому виявилося це був потерпілий, не виразною та путаною мовою, що візуально нагадує голос особи під час перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння повідомляє, що на зупинці пл. Митна його обікрали працівники Личаківського ВП ГУНП у Львівській області застосувавши до нього прийом «захват» та викрали у нього 107 000 гривень. Дане повідомлення надійшло на лінію «102» 12.02.2019 року о 00:12 год. і було здійснено з телефону, що належить потерпілому ОСОБА_18 тобто через більше ніж 40 хвилин після вчинення нападу на ОСОБА_18 під час якого у нього викрали кошти та мобільний телефон. Це й же факт і вбачається з роздруківки телефонограми з лінії «102»,яка міститься в матеріалах даного провадження.

З роздруківки УОТЗ ГУНП аналізу інформації отриманої від операторів мобільного зв`язку за №118/20/01-2019 від 12.04.2019 року вбачається, що мобільний номер, яким постійно користувався ОСОБА_4 11.02.2019 року з 22-08 год. по 00-14 год. 12.02.2019 року знаходився в місцевості по вул. Фредра 5 в м. Львові, що також на думку суду підтверджує факт того, що враховуючи відстань між місцем вчинення ймовірного нападу на потерпілого та вулицею Фредра в м. Львові, ОСОБА_4 не мав можливості фізично перебувати у місці на яке вказував потерпілий ОСОБА_18 , де на нього був здійснений напад.

Також в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_18 не зміг пояснити суду, чому він в повідомленні про вчинення кримінального правопорушення на лінію «102» повідомляв, що на нього вчинили напад працівники поліції та адресу вулиці,яка відрізнялася від адреси де був вчинений напад. Натомість, в судовому засіданні він ствердно відповів, що здійснював лише один дзвінок на лінію «102» щоб повідомити про вчинення стосовно нього нападу невідомими особами, однак вказане спростовується дослідженими і зазначеними вище доказами. Судом також були досліджені і покази потерпілого в частині того, що він о 23-30 перебував на вул. Чехова в м. Львові, оскільки мав намір поїхати на автобусі в м. Винники. Як вбачається з інформації,яка міститься в матеріалах кримінального провадження і була надана Управлінням транспорту та зв`язку ЛОДА та управління транспорту ЛМР в такий пізній час автобуси з м. Львова у м. Винники не їздять. Також судом було досліджено і відповідь-лист з управління патрульної поліції ДП у м. Львові в якому міститься інформація, що ОСОБА_18 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях та перебуванням у п`яному вигляді в громадських місцях. Крім того, як вбачається з відповіді наданої з Личаківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_18 звертався в 2020 році до них із заявою про вчинення стосовно нього грабежу його знайомим під час розпивання алкогольних напоїв.

Під час судового допиту потерпілий чітко не зміг відповісти на запитання чому під час первинних показів і додаткового допиту він нічого не згадував про напад на нього із застосуванням ножа, а перший раз повідомив про ніж лише через місяць після первинного допиту.

Суд також бере до уваги і покази потерпілого в тій частині, що в той в день нападу на нього, потерпілий мав намір зустрітися зі своїм знайомим знайомим на ім`я ОСОБА_22 (прізвище повідомити в судовому засіданні не зміг) з яким він хотів орендувати приміщення на Винниківському ринку і який протягом тривалого часу на даному ринку здійснює офіційно підприємницьку діяльність і для цього йому слід було передати викрадену у нього суму грошей. Дані покази спростовуються відповіддю Директора ТзОВ «Дари Львівщини», яка міститься в матеріалах кримінального провадження, що на їх ринку офіційно здійснює діяльність тільки одна людина з іменем ОСОБА_22 це є ОСОБА_26 , який і був допитаний в судовому засіданні та вказав, що потерпілого він не знає та ніколи не бачив.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12.02.2019 року ОСОБА_18 не згадував нічого про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення з використанням ножа.

Як вбачається з висновку експерта №162 який був проведений лише через місяць після інкримінованих ОСОБА_4 подій, у потерпілого ОСОБА_18 виявлено рубець,який являється слідом загоєння рани в ділянці носа. Будь-яка медична документація про звертання потерпілого за медичною допомогою не надавалась. Категорично встановити давність та механізм виникнення рани неможливо, але не виключається, що вона могла виникнути і в період 11.02.2019 року від дії тупого предмету,можливо удару кулаком, як вказує потерпілий. Рана відноситься до легкого тілесного ушкодження. На думку суду, такий доказ також є неналежним у даному кримінальному провадженні, адже така експертиза була зроблена практично через місяць після інкримінованих ОСОБА_4 подій, а сам висновок не надає конкретної відповіді на запитання коли саме утворилися рани в ОСОБА_18 , як і не зазначено чи могла дана рана утворитися внаслідок падіння з висоти власного росту. Крім того свідок ОСОБА_25 , який був допитаний в судовому засіданні ствердив, що 12.02.2019 року до нього на ринок приходив ОСОБА_18 і жодних тілесних ушкоджень на обличчі в нього він не бачив. До часу проведення експертизи після інкримінованих ОСОБА_4 подій потерпілий ОСОБА_18 в жодний медичний заклад не звертався, а відтак клопотання адвоката обвинуваченого про визнання такого доказу неналежним підлягає до задоволення.

Також в матеріалах справи міститься клопотання захисника обвинуваченого про визнання протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 13.03.2019 року недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_4 відмовився від такого проходження, оскільки попередньо ОСОБА_18 , що також було підтверджено і в судовому засіданні потерпілим показувалося фото ОСОБА_4 , а також те, що 12.03.2019 року перед слідчою дією пред`явлення особи до впізнання потерпілий бачив у відділку поліції ОСОБА_4 і працівники поліції не вжили жодних заходів щоб він не зміг попередньо бачити людину,яку він впізнає. Також фотознімок,який пред`являвся потерпілому до впізнання був взятий з бази поліції «Армор» і саме цей фотознімок пред`являвся потерпілому під час написання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Даний факт був підтверджений в судовому засіданні потерпілим, а відтак даний доказ,на думку суду слід вважати недопустимим.

Що ж стосується клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання протоколу пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_18 від 25.04.2019 року недопустимим доказом, то таке також на думку суду підлягає до задоволення, з наступних підстав. Як вбачається з згаданого протоколу від 25.04.2019 року в ньому не зазначено докладно ознак, за якими потерпілий впізнав річ (кухонний ніж), а наведено лиш загальні фрази такої речі та не описано деталей. Крім того, як вбачається з показів ОСОБА_18 даних в судовому засіданні він чітко бачив, що на ножі було щось викарбувано, однак в згаданому протоколі такого факту не згадується. Слід також зазначити, що упізнаний потерпілим ніж містив типовий виступ леза на декілька сантиметрів від рукоятки, що разом із його перевагами у висоті та ширині і формі леза значно відрізняв його від інших трьох пред`явлених для впізнання ножів. При цьому загострена частина леза упізнаного ножа є рівною, а загострені леза інших ножів мали форму дуги. Дані обставини суперечать вимогам,які містяться в ст.ст. 229,231 КПК України, а відтак суд приходить до переконання що даний доказ слід вважати недопустимим.

Отже аналізуючи і оцінюючи зібрані та досліджені у кримінальному провадженні докази, кожний з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 187 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_35 .

У відповідності до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
В ході судового розгляду не здобуто жодних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_4 за епізодами про вчинення ним кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 187 КК України. Підтвердження того, що саме ОСОБА_4 вчинив дані кримінальні правопорушення.

Жоден зі свідків, допитаних в судовому засіданні не вказав, що бачив як ОСОБА_4 , вчиняє вказане кримінальне правопорушення.

Покликання сторони обвинувачення, що саме ОСОБА_4 вчинив дані кримінальні правопорушення за обставин, які містяться в обвинувальному акті не знаходить свого підтвердження в судовому засіданні, так само як і час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення вчиненого стосовно ОСОБА_18 .

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено і дослідженими доказами не підтверджено, що ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, а тому ОСОБА_4 належить виправдати з підстави недоведеності, що кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 187 КК України вчинене обвинуваченим і вичерпані можливості отримати такі докази.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ст. 185 ч. 2 КК України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а також за ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, з проникненням у приміщення.

Не заслуговує, на думку суду, доводи захисника обвинуваченого в тому, що орган досудового розслідування невірно вказав кваліфікуючу ознаку повторності, оскільки в матеріалах справи міститься докази того, що за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27.06.2017 року ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді штрафу, який він сплатив, а згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 24.11.2017 року відповідно до якого останній був також засуджений до покарання у виді штрафу, відомостей про таку оплату не має і покликання захисника на той факт, що вирок не надходив на виконання до відповідного органу не може братися до уваги, адже ОСОБА_4 був присутній під час оголошення такого вироку, сам вирок йому вручався, що тільки підтверджує факт, того що він свідомо уникав виконання даного вироку, а відтак така судимість не може бути знята чи погашена.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 12 КК України одне з вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України відноситься до тяжкого злочину, а кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України до нетяжкого злочину
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.
Відповідно до ст. 100 КПК України слід вирішити питання про долю речових доказів та документів у кримінальному провадженні
Цивільний позову у справі не заявлений.
Судових витрат в даному кримінальному провадженні не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому тримання під вартою залишити в силі.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати з підстави недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати з підстави недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (чотири) роки.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Зарахувати у час відбуття покарання строк тримання обвинуваченого під вартою згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2019 року.

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме: металеві ворота зеленого кольору розміром 2 погонних метри висотою зліва, з права 1,3 метри,які передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 залишити у законного власника після набрання вироком законної сили, два дитячі авто крісла марки «Maxy - Cozy» сірого кольору із синіми та білими вставками, та марки «Enzo carera», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_15 залишити у вказаного потерпілого після набрання вироком законної сили, автокрісло марки «Nania», яке передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_16 залишити у вказаного потерпілого після набрання вироком законної сили, мобільні телефони марки «Нокіа» чорного кольору та марки «Леново» золотистого кольору, дитячу коляску марки «speed ix», два тюнери марки «Kaon», передню панель авто магнітоли марки «Pioneer» - після набрання вироком законної сили залишити у законного володільця вказаних речей, конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R- диск із записами камери відео спостереження в ПТ «ЕВ.РО» Ломбард» «ЕВ.РО Фінанси ЛТД і Компанія» за 12.02.2019 рік залишити на зберігання в матеріалах вказаного кримінального провадження, 4 конверти білого кольору в яких містяться DVD-R диски, на яких міститься інформація про зв`язок мобільних терміналів із прив`язкою до базових станцій - залишити на зберігання в матеріалах вказаного кримінального провадження, кухонний ніж довжиною приблизно 34 см, з рукояткою чорного кольору, який був вилучений під час проведення обшуку в квартирі по АДРЕСА_1 після набрання вироком законної сили повернути законному власнику майна ОСОБА_27 , 7 монтажних стійок сірого кольору,які повернуті під розписку на відповідальне зберігання майстру ПП «Вір Захід БУД» ОСОБА_12 після набрання вироком законної сили -залишити законному володільцю вказаних речей - ПП «Вір Захід БУД».
Скасувати арешт накладений ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року, яким було накладено арешт на наступне майно: мобільні телефони марки «Нокіа» чорного кольору та марки «Леново» золотистого кольору, дитячу коляску марки «speed ix», два тюнери марки «Kaon», передню панель авто магнітоли марки «Pioneer», дитяче крісло «Caretero» сірого кольору, дитяче крісло синього кольору із надписом «summer baby».
Цивільний позову у справі не заявлений.
Судових витрат в даному кримінальному провадженні не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому тримання під вартою залишити в силі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1