КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0004112 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ірпінь Київської області, незаміжньої, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 визнана винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 (три) роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.
Також цим вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_7 22.10.2020, близько 08 години 30 хвилин, знаходячись у квартирісвого знайомого ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 де останні проводити сумісне дозвілля, розпиваючи алкогольні напої. На фоні ревнощів та сварки з потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_7 умисно нанесла два удари предметом схожим на ніж в область грудної клітини зліва та в область грудної клітини справа ОСОБА_11 , в результаті чого заподіяла останньому проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва та проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечних для життя.

На вказаний вирок прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, а в решті вирок залишити без зміни.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не навів у вироку належного обґрунтування підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, оскільки в ході судового розгляду відомостей про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не встановлено.
Вважає необґрунтованим посилання суду в оскаржуваному вироку на щире каяття обвинуваченої ОСОБА_7 та її відношення до вчиненого, наявність у неї визначеного місця проживання в м. Києві, яка незаміжня та має на утриманні неповнолітню доньку, як на підставу звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки жодна із зазначених судом обставин, не дає обґрунтованих підстав вважати можливим виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_7 без реального відбування призначеного покарання.
Крім того, апелянт звертає увагу на ту обставину, що суд недостатньо врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку, небезпечний характер дій обвинуваченої, яка нанесла потерпілому ОСОБА_11 , удар предметом, схожим на ніж, в область грудної клітки зліва та справа, де розташовані життєво-важливі органи, внаслідок чого останньому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження.

На вказану апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 подала свої заперечення, в яких просить вирок суду стосовно її підзахисної ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та погодилась з фактичними обставинами справи, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин апеляційним судом не перевіряються і прокурором вирок суду в цій частині не оскаржується.

Переглядаючи в порядку ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 в межах апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, яке на його думку не відповідає положенням ст. 50, 65 КК України, а також неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність через відсутність достатніх підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої від призначеного покарання з випробуванням.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

За приписами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 , всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, в повній мірі дотримався вищевказаних норм закону про кримінальну відповідальність.

Так, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке за класифікацією кримінальних правопорушень згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка незаміжня, має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку виховує одна, не працевлаштована, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше, а також інші дані, що характеризують особу.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд обгрунтовано визнав щире каяття обвинуваченої та її активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, врахувавши принцип індивідуалізації покарання, використовуючи не надмірні, а лише необхідні та зумовлені загальною метою заходи, за наявності кількох пом`якшуючих покарання обставин і даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , суд обгрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому вважає безпідставними апеляційні доводи прокурора, що призначене судом покарання не надасть засудженій можливість в повній мірі відчути та зрозуміти наслідки її кримінально-караного діяння.

Крім того, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка щиро покаялася у вчиненому, запевнила суд у тому, що вона зробила для себе належні висновки і її поведінка в суді вказує на те, що вона не є особою, виправлення якої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Свої висновки в цій частині суд достатньо обґрунтував і з цими висновками повністю погоджується колегія суддів, а тому вважає наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи безпідставними, які не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Інших даних на спростування висновків суду в апеляційній скарзі прокурором не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

За викладеним, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 законним, обгрунтованим та належним чином мотивованим, призначене покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для його скасування та ухвалення апеляційним судом свого вироку з призначенням покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування чи зміну вироку, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0004112 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3