Справа № 366/3093/21
Провадження № 1-кп/366/84/22
ВИРОК
Іменем України
21 січня 2022 року смт. Іванків
Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Іванківського районного суду Київської області кримінальне провадження № 0000067, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ковалівка, Іванківського району, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 267-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Так, 17.09.2021 року, ОСОБА_4 , в період часу з 07 години до 11 години 40 хвилин, перебуваючи на околиці відселеного с. Розсоха, яке відповідно до постанови КМУ № 106, належить до зони безумовного (обов`язкового) відселення, знайшов та назбирав до двох господарських сумок, які мав із собою, лісових грибів, загальною вагою 13,5 кг., та почав їх переміщувати за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення, без передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю у бік с. Старі Соколи, Вишгородського району, Київської області, до місця свого проживання, для використання у власних потребах, без мети збуту.
Того ж дня, приблизно о 12 годині 00 хвилин, при виході із зони безумовного (обов`язкового) відселення, ОСОБА_4 , був виявлений працівниками поліції, які здійснювали контроль у межах своєї компетенції, за дотриманням вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження, без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю, продуктів харчування рослинного походження, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 267-1 КК України.
11 листопада 2021 року між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України.
За угодою про визнання винуватості, підозрюваний ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України - у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:
періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Крім того, прокурор та підозрюваний, визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ,ч. 4 ст. 267-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та просив угоду про визнання винуватості затвердити.
Захисник адвокат ОСОБА_7 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 267-1 КК України, є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який в силу вимог ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 267-1 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_4 , підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 475, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого, не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 листопада 2021 року, укладену у кримінальному провадженні № 0000067, між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 267-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання - у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:
періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази:
- 2-ві господарські сумки з 13 кг. лісових грибів - знищити;
Судові витрати відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя