Справа № 303/3555/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/139/20,за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2018.
Цим вироком:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, одружений, що має на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, не працюючий, судимий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.ч.1,2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03(три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 01(один) рік, засуджений:
- за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу його затримання, тобто з моменту приведення вироку до виконання.
Згідно вироку, досудовим розслідуванням встановлено, що 01.06.2017 в період часу з 09 год. 30 хв. до 10 год. в м. Мукачево по вул. Вокзальна, 2, перебуваючи в приміщенні кафе-ресторану «Фенікс» ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, із-за прилавку барної стійки вказаного кафе-ресторану, викрав належний потерпілій ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Мeizu М3» сірого кольору, в середині якого знаходилась карта пам`яті об`ємом 2 GB вартість якого згідно висновку експерта від 07. 06.2017 становить 3016 грн. 70 коп. та карта мобільного оператора МТС, вартість якої згідно довідки - оцінки ФОП « ОСОБА_11 » становить 50 грн., на рахунку якої було 30 грн. Таким чином, ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3096,70 грн.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 01.06.2017 близько 10 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Bike Tronic», який знаходився біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , який належав потерпілому ОСОБА_12 , вартість якого згідно висновку експерта від 13.06.2017 становить 8950 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
Також досудовим розслідуванням встановлено, що 07.09.2017 приблизно о 19 год. 06 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині «Єва-1772» за адресою м. Мукачево вул. Кирила і Мефодія, 10-12, шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно викрав з вітрини магазину тестер парфумованої води чоловічої «ММ Мартін Лайн 19», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи ТОВ «Ріалті-О» від 13.09.2017 становить 499 грн., чим самим ТОВ «Руш» магазину «Єва-1772» було завдано матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного судом покарання змінити, призначивши таке без реального позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність вироку у зв`язку з несправедливістю призначеного покарання, внаслідок надмірної суворості. Вважає, що призначаючи йому покарання, суд належно не врахував пом`якшуючі покарання обставини та помилково зазначив про наявність у нього однієї малолітньої дитини на утриманні, не дивлячись на наявність в матеріалах провадження підтверджуючих даних про наявність на його утриманні трьох малолітніх дітей. Також зазначає, що висновок суду про невідшкодування ним заподіяної матеріальної шкоди не відповідає дійсності, оскільки до початку судового розгляду завдана злочином шкода ним була повністю відшкодована. Крім того, на його думку, суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону визнав речовим доказом річ, яка такою не являється, а також взяв до уваги помилковий висновок експерта про вартість викраденого. Ставить питання про виправдання через відсутність в його діях складу злочину та просить врахувати наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, матері похилого віку, а також щире бажання виправитись без ізоляції від суспільства.
В поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_7 ставить питання про зміну вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_6 шляхом приведення його вступної та мотивувальної частини у відповідність до ст.374 КПК України в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, звільнивши такого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на незаконність вироку у зв`язку з недотриманням судом першої інстанції вимог ст. 374 КПК України щодо обов`язку суду сформулювати обвинувачення визнане судом доведеним. Також захисник зазначає про недотримання судом першої інстанції під час призначення ОСОБА_6 покарання положень ст.ст.65-67,75 КК України. Звертає увагу на те, що судом не в повній мірі враховано визнання ОСОБА_6 своєї вини, його вибачення перед потерпілими, матеріальну шкоду відшкодував. Крім того звертає увагу на те, що всупереч наведеним у вироку даним, ОСОБА_6 у відповідності до ст.89 КК України є не судимим, на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, без негативних відгуків. Вважає, що висновок суду про те, що виправлення ОСОБА_6 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, є помилковим та необґрунтованим.
Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки, а в решті вирок
суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без змін. Вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На її думку, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за крадіжки, повторно вчинив ряд корисливих злочинів, наявність в провадженні суду іншого обвинувального акту щодо ОСОБА_6 про його обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, а також зміст досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та його рівень небезпеки для суспільства оцінені як дуже високі.
Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, думку прокурора ОСОБА_5 , який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, за змістом ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під
час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку доказів (ч.3 ст.370, з урахуванням ст.94 КПК України).
Вмотивованим є судове рішення у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд вважає ту або іншу обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосувавчи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає,що сукупність обставин справи, встановлена підчас судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Поряд з тим, відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку суду має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно вимог ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Вказаних вимог Конвенції та кримінального процесуального закону судом першої інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не дотримано.
Так, із надісланого до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні двох епізодів крадіжок 01.06.2017 та одного епізоду крадіжки 07.09.2017.
Проте з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд формально виклав обвинувачення сформульоване ОСОБА_6 органом досудового розслідування. При цьому, даних про те, що ж було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду, в результаті яких встановлених обставин суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, мотивувальна частина вироку не містить.
Крім того, за змістом ст.23 КПК України, суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити всі докази по справі: допитати обвинувачених, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи по справі. Тільки після безпосереднього дослідження доказів суд може послатися на них у вироку, обґрунтовуючи свої висновки.
Ухвалюючи вирок, суд повинен дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його допустимості, належності, достовірності, та достатності для правильного встановлення всіх обставин справи.
З мотивувальної частини вироку вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 також не дотримався, оскільки не надав оцінки з точки зору належності, допустимості та достовірності доказам, на які вказувала під час судового розгляду сторона обвинувачення, допустив при їх оцінці вибірковість та поверховість, обмежився формальним переліком досліджених ним доказів, та не надавши їм належної оцінки, дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є доведеною.
За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_6 за змістом та формою не відповідає вимогам ст.370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, в тому числі і законності, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ч.1 ст.412 КПК України.
Згідно п.3 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.
Встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки суттєво обмежили обвинуваченого в реалізації його процесуальних прав та перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає до скасування.
Інші доводи сторін обвинувачення та захисту, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення, належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відхиляє інші, і в залежності від встановлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.
З урахуванням наведеного, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.404,405,407,412,415,419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 , прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2018 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала Закарпатського апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: