УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000286 від 04.12.2020

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернулась з клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Службою безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000286 від 04.12.2020, у якому застосований відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2021 (справа № 761/26489/21) арешт майна ОСОБА_5 .

На думку ініціатора клопотання, арешт накладений необґрунтовано, оскільки вилучені грошові кошти у розмірі 12 500 доларів США є особистими заощадженнями матері підозрюваного - ОСОБА_5 , які вона зберігала у ОСОБА_6 .

Отже, арештовані грошові кошти мають законне походження, не є власністю підозрюваного ОСОБА_6 , тому підстави для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутні.
У той же час, клопотання слідчого про накладення арешту, на думку заявника, має формальний характер, клопотання не містить даних, які б доводили причетність ОСОБА_5 до будь-якої незаконної діяльності.
Також адвокат зауважила, що при наданні дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя не надавала дозволу на вилучення грошових коштів та вказувала на ту обставину, що слідча не уповноважена звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в силу положень ч. 2 ст. 64-2 КПК України.
Піддавши критичній оцінці мотивувальну частину ухвали слідчого судді про накладення арешту, представник власника майна просила скасувати вищевказаний захід забезпечення кримінального провадження, а саме арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2021 у справі № 761/26489/21 на грошові кошти, вилучені під час обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_5 , а саме на 12 500 дол США.
У судовому засіданні представник власника майна наполягала на задоволенні клопотання, додавши, що стороною обвинувачення порушений порядок застосування оскаржуваного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки з клопотанням про арешт майна третіх осіб уповноважений звертатись прокурор, а не слідчий.
Слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_4 заперечувала проти скасування арешту, просила врахувати, що досудове розслідування триває, майно вилучене за місцем мешкання підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000286 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України ОСОБА_6 , отже належить останньому та, не виключено, що отримане ним злочинним шляхом та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, заперечення слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання з огляду на таке.

У силу ст. 131, 132 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2021 задоволено клопотання слідчого ГСУ СБ України та у кримінальному провадженні № 0000286 накладено арешт на вилучене під час обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 майно, зокрема, на грошові кошти.
Як зазначила слідчий у судовому засіданні та підтвердив представник власника майна, у задоволенні апеляційної скарги на вказане вище рішення слідчого судді 06.09.2021 Київським апеляційним судом відмовлено, ухвалу слідчого судді від 28.07.2021 залишено без змін, що свідчить про обґрунтованість висновків слідчого судді щодо наявності у вилученого майна ознак речових доказів.
Підставою для прийняття слідчим суддею такого рішення стали встановлені під час досудового розслідування обставини причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України.
З огляду на зазначене, слідчим ініційовано накладення арешту, зокрема, на грошові кошти, вилучені за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки таке майно може бути отримане останнім незаконним шляхом, зокрема, як винагороду за проведення підривної діяльності представниками спецслужб Російської Федерації проти України, з метою завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України.
Отже, накладаючи арешт на зазначене майно, слідчий суддя врахував, що останнє відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

У той же час, оцінюючи наведені заявником у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді.
З наведеного витікає, що залишається актуальним забезпечення схоронності такого майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.
Викладене свідчить про обґрунтованість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_5 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Крім того, вирішуючи питання щодо порушення стороною обвинувачення порядку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт третіх осіб, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК слідчий, прокурор у клопотанні про арешт майна має зазначити, серед іншого документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Таким чином, слідчий як і прокурор наділені повноваженнями щодо звернення з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000286 від 04.12.2020 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1