Справа № 336/5779/21
Провадження 1-кп/336/302/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Тамаркова ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000722, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянин України, який має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий

01.02.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, засуджений до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки;

30.11.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, 70 КК України, засуджений до позбавлення волі строком на 4 років 1 місяць, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Шевченківського р/с м.Запоріжжя від

01.02.2011 та визначено 5 років 2 місяці позбавлення волі

02.11.2016 Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст.185 КК України, засуджений до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 72 ч.5 КК України зарахувано строк попереднього ув`язнення з 27.05.2016 р. по 02.11.2016 р. із розрахунку 1 день п/з за 2 дні позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

04.06.2021 ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись у приміщенні квартири? АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу, з дивану, викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки Huawei P smart, модель STK-LX1, сенсорний, в корпусі зеленого кольору, ІМЕ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2-21974, вартість якого відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи № СЕ-19 /108- 21/7190-ТВ від 17.06.2021, виконаного судовим експертом Запорізького НДЕКЦ МВС України складає 3000 гривень 00 копійок.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме на наступний день збув вищевказаний мобільний телефон на ЗМТ «Гортоп» ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 400 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень 00 копійок.

Дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 185. Крадіжка

1.Таємне викрадення чужого майна (крадіжка),-

карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років;

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, -

карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, а саме: вказав місце, час і спосіб, мотиви вчинення кримінального правопорушення; вказав майно яке ним було викрадено. Показав, що кримінальне правопорушення вчинив, перебуваючи у квартирі? АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу, з дивану, викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки Huawei P smart, зеленого кольору. Кримінальне правопорушення вчиняв з метою особистого збагачення. Викрадений телефон збув на ЗМТ «Гортоп» ОСОБА_6 за 400 грн.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому активним сприянням розкриттю злочину, а саме: добровільно повідомив поліцейським місце збуту телефону, вчинив всі дії для його повернення потерпілій, яка підтвердила вказану обставину у судовому засіданні.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на неоспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд прийшов до висновку, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Мотиви призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину), особу обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням вищевикладених обставин, приймаючи до уваги, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України.
Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (рік).
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Речові докази:
- мобільний телефон Huawei P smart, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити у володінні останньої.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 343,24 грн.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошенняз урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1