Провадження № 1-кп/686/491/21
13 жовтня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
25 вересня 2017 року, біля 02 год. 00 хв., ОСОБА_10 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту Правил), керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по проїзній частині вул. Кам`янецької в м. Хмельницькому зі сторони вул. Толстого в напрямку до вул. Гагаріна, діючи легковажно і самовпевнено, всупереч вимогам пункту 12.1 Правил, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, а саме: наявності попереду його руху нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 «Зебра», не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, всупереч вимогам пункту 18.1 Правил, а саме наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований біля перехрестя вулиць Кам`янецька-Пушкіна, на якому в цей час перебував пішохід ОСОБА_13 , не зменшивши швидкості керованого ним транспортного засобу та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого виникла небезпека, внаслідок чого допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_13 , що перетинав проїзну частину вул. Кам`янецької з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна зовнішнього кута правого ока, крововиливу верхньої та нижньої повії правого ока, крововиливу м`яких тканин голови з внутрішньої поверхні, крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку із забоєм речовини головного мозку рідкої крові в бокових шлуночках головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті; переломів кісток лівої гомілки: крововиливу лівого колінного суглоба, які мають ознаки тілесних ушкоджені середнього ступеня тяжкості, а також садна бокової поверхні правого колінного суглоба, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 год. 50 хв. ОСОБА_13 від отриманих травм помер в реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні.
Своїми діями ОСОБА_10 порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху передбачені пунктом 2.9 (а), 12.1, 18.1 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306, зміст яких полягає в наступному:
п.2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, ще перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення ОСОБА_10 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - спричиненні смерті потерпілому ОСОБА_13 .
Таким чином, ОСОБА_10 своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Винність ОСОБА_10 в скоєнні злочину підтверджуються сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненому злочині заперечив, вказав, що дійсно, повертаючись з дня народження, де вживав алкогольні напої, керував автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , та рухався по проїзній частині вул. Кам`янецької в м. Хмельницькому зі сторони вул. Толстого в напрямку до вул. Гагаріна, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований на перехресті вулиць Кам`янецька-Пушкіна, побачив як пішохід раптово почав переходити проїзну частину вулиці Кам`янецької з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході, зробивши пару кроків, а, він, застосувавши екстрене гальмування допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода. Вважає винним в ДТП потерпілого, так як останній раптово вийшов на проїжджу частину дороги. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування 106864 грн. 45 коп. матеріальної шкоди та 850000 грн. моральної шкоди не визнав.
Допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 підтвердив загибель сина ОСОБА_13 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримав.
Показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які суду показали, що бачили 24.09.2017 року в вечірній час загиблого ОСОБА_17 , який шкутильгав на ногу та повільно йшов так як хворів на гемофілію.
Показами свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що 27.09.2017 року близько 02 години будучи водієм таксі 2299 по замовленню, керуючи мікроавтобусом Citroen Jumper здійснював перевезення двох пасажирів (хлопця та дівчину) на залізничний вокзал, та коли виїхав з провулку Маяковського на вул. Кам`янецьку та зупинившись перед пішохідним переходом в правій смузі руху бачив, як водій автомобіля DAEWOO Lanos, який їдучи вул. Кам`янецькою в напрямку філармонії розмовляючи з пасажиркою-дівчиною допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода, що перетинав проїзну частину вулиці Кам`янецької з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході. Також пояснив дорожню обстановку на місці до та після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а також місце розташування транспортного засобу, його уламків, потерпілого.
Показами свідка ОСОБА_19 лікаря-гематолога Хмельницької обласної лікарні, яка суду показала, що була лікуючим лікарем загиблого ОСОБА_13 , який хворів на гемофілію типу А середнього ступеню форми захворювання з супутньою патологією посттравматична епілепсія після черепно-мозкової травми, який перебував на обліку як гемофілік, який також хворів на гемартроз колінного суглобу, однак міг самостійно ходити за темпом середньої ходи.
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що 25.09.2017 року вона була на дні народженні своєї сестри, де познайомилась з ОСОБА_10 , який близько 2 години ночі підвозив її на автомобілі додому, в якому вона знаходилась на передньому пасажирському сидінні. Коли вони під`їжджали до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований біля перехрестя вулиць Кам`янецька-Пушкіна за 15-20 метрів вона побачила, що на проїжджу частину дороги почав виходити чоловік. Вона крикнула «Тормози!!!» на що Кондратов застосувавши екстрене гальмування, допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода. Крім того, вказала, що бачила як в цей час назустріч зупинилось таксі з якого виходив водій.
Показами свідка ОСОБА_21 , який суду показав, що будучи пасажиром таксі після виїзду з провулку Маяковського та здійснюючи рух по вул. Кам`янецькій в м. Хмельницькому, по дорозі на залізничний вокзал, водій таксі повідомив що на зустрічній смузі руху автомобіль збив людину. Зупинившись водій таксі підходив до місця дорожньо-транспортної пригоди та викликав швидку.
Також винуватість ОСОБА_10 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.
Місце інциденту, розташування транспортного засобу, дорожня обстановка, дорожні умови, а також пошкодження транспортного засобу зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.09.2017, схемі та фотоілюстраціях до нього. Правильність відображення у вказаних документах цих даних та місця розташування транспортного засобу ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
Речовим доказом, якими визнано автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 .
Факт керування 25 вересня 2017 року ОСОБА_10 автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується роздруківкою алкотесту 6810 приладу Драгер (результат тесту 1,05%0) та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 25 вересня 2017 року.
Даними протоколу огляду місця події від 25.09.2017, предметом огляду якого є труп ОСОБА_13 , який знаходиться в реанімації інтенсивної терапії по вул. Пілотській,1 в м. Хмельницькому.
Факт отримання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень в результаті дій ОСОБА_10 підтверджується даними висновку експерта № 497 від 26.09.2017, за підсумками якого смерть ОСОБА_13 настала внаслідок закритої внутрішньо-мозкової травми (крововилив під м`які мозкові оболонки головного мозку з ділянками забою речовини головного мозку, рідка кров в бокових шлуночках головного мозку), як наслідок набряк-набухання.
Крім того в трупа ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
- крововиливів нижньої та верхньої правих повік, правого та лівого колінних суглобів, садна зовнішнього кута правого ока, крововиливу м`яких тканин голови з внутрішньої поверхні в лобно-скроневій ділянці справа, крововиливу під м`які мозкові оболонки обох півкуль з ділянками забою речовини головного мозку, переломів обох кісток лівої гомілки;
- переломи кісток лівої гомілки та крововилив лівого колінного суглоба могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею якими могли бути виступаючі конструкційні частини зовнішнього кузова автомобіля, що рухався, під час первинного контакту, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього степеня тяжкості та в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.
- садно зовнішнього кута правого ока, крововилив верхньої та нижньої повік правого ока, крововилив м`яких тканин голови з внутрішньої поверхні, крововилив під м`які мозкові оболонки головного мозку із забоєм речовини головного мозку, рідка кров в бокових шлуночках головного мозку, могли утворитись при капотуванні тіла та ударі до вітрового скла автомобіля, що рухався, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті;
- садно бокової поверхні правого колінного суглоба, могло утворитись при відкиданні тіла та ударі до твердого дорожнього покриття, має ознаки легких тілесних ушкоджень, що в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.
Враховуючи переломи кісток лівої гомілки ОСОБА_13 під час первинного контакту з автомобілем, що рухався міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні та бути оберненим лівою боковою поверхнею.
Протоколом проведеного слідчого експерименту зі ОСОБА_10 з план-схемою та фототаблицею до нього від 04.10.2017, який продемонстрував обставини події 25.09.2017 року та на місці пригоди, показав, де знаходився потерпілий ОСОБА_13 перед його виходом на проїзну частину, місце наїзду на пішохода ОСОБА_13 на нерегульованому пішохідному переході.
Висновком експерта № 433А від 31.01.2018, відповідно до якого на момент огляду рульове керування та робоча гальмова система автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані та виконували функції, що передбачені їх конструкцією. Несправностей вказаних систем, які б мали місце до ДТП і впливали на керованість даного транспортного засобу, в процесі дослідження не встановлено.
Даними протоколу огляду предмету від 13.12.2017 з ілюстративною таблицею та CD-R диском, згідно якого предметом огляду є автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на території ХФ ДП МВСУ «Інформ-Ресурси», м. Хмельницький, провул. Коцюбинського, 33, його механічні пошкодження.
Даними протоколу огляду предмету від 30.10.2017 з ілюстративною таблицею, предметом огляду якого є верхній одяг потерпілого ОСОБА_13 , в якому він був одягнутий на час вчинення ДТП, тобто 25.09.2017 виданий 30.10.2017 за заявою потерпілого ОСОБА_8 .
Речовим доказом, якими визнано верхній одяг в якому на час вчинення ДТП був одітий ОСОБА_13 , а саме: кофту чорного кольору, тряпчану куртку коричневого кольору, пару шкіряних кросівок чорного кольору, джинсові штани синього кольору, ремінь чорного кольору, еластичний бинт білого кольору та наколінну пов`язку синього кольору.
Даними дислокації автодороги проїзної частини вул. Кам`янецької в м. Хмельницькому зі сторони вул. Толстого в напрямку до вул. Гагаріна, де відбулась дорожньо-транспортна пригода.
Даними протоколу огляду місцевості від 14.12.2017 з схемою, ілюстративною таблицею, предметом огляду якого є ділянка дороги вул. Кам`янецької в районі прилягання вул. Пушкіна в м. Хмельницькому.
Висновком експерта № 110 від 21.11.2017, відповідно до якого по наявності у потерпілого ОСОБА_13 закритих переломів кісток лівої гомілки, внутрішньочерепних ушкоджень головного мозку, а також по наявності пошкодження лобового скла автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , швидкість руху даного автомобіля в момент наїзду на пішохода ОСОБА_13 могла складати 30-60 км/год. По наявності характеру та локалізації тілесних ушкоджень слід вважати, що в момент наїзду автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_13 знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні та був обернутий лівою бічною поверхнею тіла до передньої правої частини автомобіля. Внаслідок первинного контактування у потерпілого могли виникнути поперечні переломи обох кісток лівої гомілки та крововилив на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу. При послідуючому відкиданні тіла вправо, удари тулубом до капоту та головою до лобового скла справа, де були виявлені пошкодження лобового скла та подряпини на капоті, могли виникнути крововиливи в м`яких тканинах правої лобно-скроневої ділянки, правої очної ділянки, садно біля зовнішнього кута правого ока, поширений субарахноїдальний крововилив, вогнище забою головного мозку, кров в шлуночках мозку. При падінні потерпілого на дорожнє покриття міг утворитись крововилив на зовнішній поверхні правого колінного суглобу.
-позначені №№1-9 пошкодження: одне проникаюче-наскрізне за №5 і вісім непроникаючих-поверхневих за №№ І-4,6-9 - є розривами ниток лицевої тканини середньої третини задньої половинки лівого рукава;
-позначене №10 непроникаюче-поверхневе пошкодження - є розривом лише лицевих шовних ниток нижнього кінця лівого бокового шва нижніх третин лівої поли і лівої половини спинки, в місці колишнього розташування лівого цільнокраєного, прямокутного, тканинного хлястика поясу куртки;
-позначене №11 непроникаюче-поверхневе пошкодження - є розривом лише лицевих шовних ниток верхніх кінців правого бокового шва середніх третин правої доли і правої половини спинки та внутрішнього шва верхніх третин передньої і задньої половинок правого рукава;
-досліджувані під №2 темно-сині чоловічі штанини - джинси - непроникаюча-поверхнева потертість, по типу «фрикційного гофрування», ниток основи і утка лицевої середньої третини задньої половинки правої штанини;
-досліджувані під №3 чорні-чоловічі демісезонні кросівки (одна пара) будь-яких, нещодавно утворених, тобто не розволокненних і незатертих та кустарно незаштопаних і не залатаних або заклеєних, непроникаючих-поверхневих чи проникаючих-наскрізних пошкоджень цілісності як шкіри верху та з`єднуючих її швів, так штампованої та роздільної, по типу «мокасин», підошви, а також і їхнього клейового з`єднання, на правому і лівому кросівку, не виявлено.
Перераховані вище під умовними №№1-9: один проникаюче-наскрізний за №5 і вісім непроникаючих за №№1-4,6-9 - розриви ниток лицевої тканини середньої третини задньої половини лівого рукава досліджуваної під №1 демісезонної куртки ОСОБА_13 могли утворитись в невідомій послідовності від різкої (не розтягненої в часі) сукупної механічної дії, у вигляді первинного зачепу та послідуючого позамежного розтягу, заподіяної кінетичною енергією декількох різних чи скоріш за все одного і того ж самого якогось твердого тупого травмуючого предмету або знаряддя із невизначеною формою та розмірами його негладкої контактної поверхні.
Позначені №№ 10,11 непроникаючі розриви лише лицевих шовних ниток як нижнього кінця лівого бокового шва нижніх третин лівої поли і лівої половини спинки, в місці колишнього розташування лівого цільнокраєного, прямокутного, тканинного хлястика їхнього поясу, так і верхніх кінців правого бокового шва середніх третин правої поли і правої половини спинки та внутрішнього шва верхніх третин обох половинок правого рукава досліджуваної під №1 демісезонної куртки - могли утворитись в невідомій послідовності від різкої (не розтягненої в часі) дії пари протилежно-спрямованих сил позамежного розтягу.
Непроникаюча-поверхнева потертість, по типу «фрикційного гофрування», ниток і утка лицевої тканини середньої третини задньої половинки правої штанини досліджуваних під № 2 джинсів ОСОБА_13 - могла утворитись від різкої (не розтягненої) в часі механічної дії, у вигляді дуже сильного тертя і тиску, заподіяної кінетичною енергією якогось твердого тупого травмуючого предмету із скоріш за все переважаючою та негладкою контактною поверхнею, що міг зміщуватись у вертикальному, знизу-догори і дещо зліва-направо, напрямку.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.05.2018 року та ілюстративними таблицями до нього, за участю потерпілого ОСОБА_8 , який проводився з метою уточнення максимального темпу руху його сина ОСОБА_13 , де ОСОБА_8 показав, який темп руху був у його сина.
Висновком експерта № 10.1/10.4-0206:18 від 06.06.2018, відповідно до якого максимальна швидкість переміщення пішохода ОСОБА_13 перед наїздом, у відповідності до проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_8 від 17.05.2018, складала -1.14 км/год. Згідно проведених розрахунків при швидкості руху 60 км/год. водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 не мав (висновок до запитання № 4), а у всіх інших варіантах водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 мав (висновок до запитання № 4) технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_13 , шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки автомобіля до лінії руху пішохода ОСОБА_13 з моменту виникнення небезпеки, заданого в вихідних даних. В заданій дорожній ситуації, водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України в заданій дорожній ситуації за умови, що перед моментом виникнення даної дорожньої пригоди автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю - 60 км/год., а усталене сповільнення автомобіля в даних дорожніх умовах складало не більше - 3.9 м/с2, відповідно, дії водія ОСОБА_10 могли не суперечити вимогам пп. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України за умови, що перед моментом виникнення даної пригоди автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю: 30-50 км/год. при будь якому відповідному даним дорожнім умовам усталеному сповільненню автомобіля, та 60 км/год. при якій усталене сповільнення автомобіля в даних дорожніх умовах складало не менше - 4.9 м/с2, відповідно, можна дійти висновку, що дії водія ОСОБА_10 не відповідали вимогам пп. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України. При умові, що перед моментом виникнення даної пригоди автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю - 60 км/год., а усталене сповільнення автомобіля в даних дорожніх умовах складало не більше - 3.9 м/с2, відповідно, можна дійти висновку, що в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору до виникнення даної пригоди міг призвести вихід пішохода ОСОБА_13 на нерегульований пішохідний перехід перед автомобілем «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 на такій відстані якої водію ОСОБА_10 було недостатньо для того, щоб шляхом своєчасного застосування гальмування зупинити свій автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 до лінії руху пішохода ОСОБА_13 з моменту виникнення небезпеки заданого в вихідних даних. За умови, що перед моментом виникнення даної пригоди автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю: 30-50 км/год. при будь якому відповідному даним дорожнім умовам усталеному сповільненню автомобіля, та 60 км/год. при якій усталене сповільнення автомобіля в даних дорожніх умовах складало не менше - 4.9 м/с2, відповідно, можна дійти висновку, що в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору до виникнення даної пригоди призвели дії водія ОСОБА_10 які не відповідали вимогам пп. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України.
Висновком експерта № 806/18 від 17.09.2018, відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. До виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, призвела невідповідність дій водія автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.07.2018 року,схемою та ілюстративними таблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_18 , відповідно до якого свідок показав місце з якого він побачив силует людини напроти пішохідного переходу, а також на центр мосту вул. Кам`янецької, де він побачив автомобіль.
Висновком експерта № 19/12-1/41/42-СЕ/19 від 21.03.2019, відповідно до якого зупиночний шлях автомобіля ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , в умовах заданої дорожньої обстановки при швидкості його руху 46,6 км/год. знаходиться в межах 28,4-35,4 м, а гальмівний шлях в межах 18,1-25,0 м. Максимальна швидкість руху пішохода ОСОБА_13 становить 1,8 км/год. Середній темп руху пішохода ОСОБА_13 складав 5,0 км/год. У даній дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 18.1 ПДР України. За умови, якщо у небезпечному напрямку пішохід подолав відстань 1 м зі швидкістю 1,8 км/год. та 5,0 км/год., а також відстань 1,95 м зі швидкістю 5,0 км/год., у діях водія автомобіля ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 невідповідностей вимогам п. 18.1 ПДР України, з технічної точки зору, не вбачається. За умови ж, якщо у небезпечному напрямку пішохід подолав відстань 1 м зі швидкістю 1,14 км/год., а також відстань 1,95 м зі швидкістю 1,14 км/год. та 1,8 км/год., дії водія автомобіля ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України. За умови, якщо у небезпечному напрямку пішохід подолав відстань 1 м зі швидкістю 1,8 км/год. та 5,0 км/год., а також відстань 1,95 м зі швидкістю 5,0 км/год., водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_13 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виходу пішохода на проїзну частину. За умови ж, якщо у небезпечному напрямку пішохід подолав відстань 1 м зі швидкістю 1,14 км/год., а також відстань 1,95 м зі швидкістю 1,14 км/год. та 1,8 км/год., водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_13 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виходу пішохода на проїзну частину.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_10 , який допустив порушення вимог пунктів п. 2.9 (а), 12.1, 18.1 Правил дорожнього руху, а вимоги дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньої розмітки 1.14.3 «Зебра». Вищевказані порушення вимог Правил дорожнього руху України допущені ОСОБА_10 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_13 .
Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , судом розцінюється як спроба уникнути кримінальної відповідальності за злочин, оскільки спростовується послідовними показами потерпілого, свідків, та дослідженими матеріалами кримінальної справи.
Наведені вище і досліджені судом докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними.
Безпідставним суд визнає твердження сторони захисту про недопустимість доказів: - протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 від 17.05.2018 року, де ОСОБА_8 відображає темп ходьби ОСОБА_13 ; покази свідка ОСОБА_18 та протоколу проведення слідчого експерименту від 09.07.2018 року з ОСОБА_18 , де останній відображає обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також висновки автотехнічних експертиз: № 10.1.4-0206:18 від 06.06.2018 року, №806/18 від 17.09.2018 року, № 19/12-1/41/42-СЕ/19 від 21.03.2019 року вихідні дані для яких брались з слідчих експериментів з ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , оскільки: під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 здійснювались заміри максимального темпу ходьби яким рухався ОСОБА_13 будучи хворим на гемофілію, яка в подальшому ускладнилась ураженням суглобів рук та ніг; під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_18 , останній показав рух свого транспортного засобу на проїзній частині, місце з якого він вперше побачив силует пішохода, а також місце де знаходився зустрічний автомобіль до, в момент та після ДТП, що знайшло відображення у висновках зазначених вище експертиз, а також підтверджується показами допитаних під час судового розгляду свідків, зокрема: ОСОБА_19 /лікаря-гематолога Хмельницької обласної лікарні/, ОСОБА_14 /сестра загиблого/, ОСОБА_18 /водія таксі, ОСОБА_22 /знайомого загиблого/, ОСОБА_16 /знайома загиблого/.
Суд дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази безпосередньо в судовому засіданні, здійснивши їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що досліджені судом докази у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Тому доводи та мотиви сторони захисту щодо доказів зібраних під час досудового розслідування, які сторона захисту просить визнати недопустимими, суд відхиляє.
Таким чином, оцінюючи вивчені в судовому засіданні докази, які не викликають у суду сумнівів в законності їх отримання та допустимості під час розгляду в судовому засіданні, суд вважає вину обвинуваченого доведеною та його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 не встановлено.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_10 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно із ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, досудову доповідь, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів шляхом призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положення ст.ст. 75,76 КК України, а також ст. 69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілого, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.
На думку суду дана міра покарання є справедливою, необхідною і достатньою для запобігання вчинення винним правопорушень у майбутньому.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої смертю сина ОСОБА_13 , суд виходить з наступного.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)
У відповідності до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частиною 1 ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_10 матеріальної шкоди заподіяної загибеллю його сина ОСОБА_13 підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 було понесено витрати на придбання поховальних предметів (домовина, хрест, вінки, одяг, тощо) та ритуальні послуги (доставка тіла, оркестр, автобус, організація ритуального процесу), місце на кладовищі, поминальні обіди та на встановлення пам`ятника на загальну суму 106 864 грн. 45 коп., які підтверджуються квитанцією та рахунком-фактурою від 25.09.2017, накладною від 26.09.2017, відповідними квитанціями та рахунками бару «Емілія», що підлягають стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 .
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача та обсяг відповідальності, який покладається при її відшкодуванні на відповідача, суд виходить із наступного.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди винним в якій визнано обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, що полягає в перенесених ним моральних стражданнях внаслідок втрати сина ОСОБА_13 , вимушених змінах звичного для нього способу життя.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги характер, обсяг, тривалість моральних страждань та керуючись принципами справедливості та виваженості, виходить з засад добросовісності та розумності та приходить до висновку, що сума спричиненої моральної шкоди, зазначена позивачем в сумі 850 000 грн., з урахуванням обставин справи та зібраних по ній доказів у їх сукупності, є завищеною, і визначає її у сумі 150000 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови у цивільному позові.
Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за вироком, суд вважає за можливе накладений арешт скасувати.
Крім того, з ОСОБА_10 підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення експертиз по справі в сумі 9 867 грн., що підтверджуються відповідними довідками.
Питання про долю речового доказу суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 106 864 (сто шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 45 (сорок п`ять) коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 9 867 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн.
Застосований ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2017 року захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 29.09.2019 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме на:
- автомобіль марки ««ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_23 скасувати.
- автомобіль марки ««ЗАЗ-Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_1 , який поміщено на зберігання на спеціалізований майданчик ХФ ДП МВСУ «Інформ-Ресурси», м. Хмельницький, провул. Коцюбинського, 33 повернути власнику за належністю;
- одяг ОСОБА_13 , а саме: кофту чорного кольору, тряпчану куртку коричневого кольору, пару шкіряних кросівок чорного кольору, джинсові штани синього кольору, ремінь чорного кольору, еластичний бинт білого кольору та наколінну пов`язку синього кольору, які передані на зберігання до кімнати зберігання до кімнати зберігання речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: