Справа № 751/1795/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/190/22
Категорія - ч.ч. 2,3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000272 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Сновськ, Чернігівської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружена, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судима, останній раз: 23.04.2021 Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

засуджена за:

- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Відповідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 23.04.2021 остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 10 (десять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту її фактичного затримання - з 18 січня 2021 року.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 тимчасово залишено у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 1617 грн. 85 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3432,20 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 04.11.2020, близько 01.00 години, ОСОБА_8 , проникла на балкон квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно викрала дриль шурупокрут марки «Енергомаш», вартістю 1864 грн. 17 коп, що належить ОСОБА_11 .

У період часу з 10.11.2020 до 20.11.2020 ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, зайшла до під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , звідки повторно викрала дитячу коляску марки «Anex Elana», вартістю 2050 грн., що належить ОСОБА_12 .

15.12.2020 в нічний час, ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, зайшла до під`їзду №5 будинку АДРЕСА_3 , звідки повторно викрала дитячий велосипед марки «Profi Y1611», вартістю 1617,85 грн., що належить ОСОБА_10 .

31.12.2020 близько 21.00 години, ОСОБА_8 , через незамкнені двері проникла до міжквартирного майданчика, який веде до квартир АДРЕСА_4 , 5, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , звідки повторно викрала велосипед марки «Hummer Formula 15», вартістю 1028,50 грн., що належить ОСОБА_13 .

04.01.2021 близько 17.20 год., ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_7 , шляхом вільного доступу, з полиць торгового залу магазину, повторно, таємно викрала товарно-матеріальні цінності на загальну суму 529,96 грн, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_14 .

07.01.2021 в нічний час, ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, зайшла до під`їзду №4 будинку АДРЕСА_8 , звідки повторно, таємно викрала велосипед марки «Mckenzie Hill 400 - Veloed», вартістю 3572 грн., що належить ОСОБА_15 .

У ніч з 12.01.2021 на 13.01.2021, ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, зайшла до під`їзду №4 будинку АДРЕСА_8 , звідки повторно, таємно викрала дитячий самокат марки «Scale Sports Stunt Step SS-03», вартістю 724,71 грн., що належить ОСОБА_16 .

13.01.2021 близько 02.00 год., ОСОБА_8 , повторно, шляхом зламу замка дверей, проникла до міжквартирного майданчика, який веде до квартир АДРЕСА_9 , 22, АДРЕСА_3 , на 5 поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_10 , звідки викрала велосипед марки «Kolt Formula», вартістю 2000 грн., що належить ОСОБА_17 .

13.01.2021 в денний час, ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, зайшла до під`їзду №4 будинку АДРЕСА_8 , звідки з першого поверху повторно, таємно викрала дитячий велосипед марки «Mustang», вартістю 775,00 грн., що належить ОСОБА_16 .

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_18 та кваліфікацію її дій, просила змінити вирок суду першої інстанції та призначити її підзахисній покарання із застосуванням ст.69 КК України. Послалась на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, внаслідок суворості. Вказала, що суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а також наявність у неї хронічних хвороб, які потребують постійного медичного нагляду.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченої, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі захисником не оспорюються.

Положеннями ст.ст.50,65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, дані про її особу, яка раніше неодноразово судима, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку в Центрі СНІДу КНП «Чернігівський обласний медичний центр соціально значущих та небезпечних хвороб»; обставини, які пом`якшують покарання - з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставину, яка обтяжує покарання рецидив кримінального правопорушення; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк у розмірі, передбаченому санкціями ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням положень ч.1, ч.4 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки її перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимою за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробила, та знову вчинила кримінальні правопорушення проти власності, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України та пом`якшення призначеного їй покарання.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженою, яка утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4