03.09.2021
Справа №642/5393/21
Провадження № 1-кс/642/2796/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві ОСОБА_4 від 26 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000172,

встановив:
До слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова 11 серпня 2021 року надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві ОСОБА_4 від 26 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000172
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що копію вказаної постанови про закриття кримінального провадження до цього часу він не отримував, а дізнався про її винесення згідно офіційної відповіді Харківської обласної прокуратури. Зазначає, що слідчий, не провівши будь-яких слідчо-процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини, виніс постанову про закриття кримінального провадження незаконно, невмотивовано, необґрунтовано. Так, слідчий не допитав його та не видав пам`ятку про права та обов`язки потерплого, навмисно не провів одночасного допиту його з фігурантами по справі, не надав оцінку його доводам, не зазначив в постанові, чому прийняв до уваги одні докази, та відкинув інші. Також слідчий не направив на його адресу копію оскаржуваної постанови в порушення вимог ч.5 ст. 284 КПК України.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав, пославшись на викладені в скарзі обставини. Також зазначив, що слідчий в порушення законодавства особисто не допитав його в якості потерпілого.
Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, надав суду матеріали кримінального провадження №0000172.
Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, враховуючи, що слідчому судді надані матеріали кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження складає 10 днів з моменту отримання вказаної постанови.

Дані щодо отримання копії оскаржуваної постанови в матеріалах кримінального провадження відсутні, тому строк для подачі скарги заявником не пропущений.

Суд, вислухавши заявника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з таких підстав.

Офісом Генерального прокурора, 28.01.2020 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2019 до Єдиного реєстру розслідувань за № 0000172 внесено відомості за заявою ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій слідчого та прокурора Харківської обласної прокуратури під час здійснення останніми досудового розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч.2 З82 КК України.
Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 30 січня 2020 року визначена підслідність даного кримінального провадження, доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, та відомості про прийняте рішення внесені до ЄРДР.
У провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000172 від 30.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України за заявою ОСОБА_3 за фактом неправомірних дій з боку окремих службових осіб Харківської обласної прокуратури під час здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000136.
30.01.2020на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва внесено відомості до ЄРДР за №0000172 за ч. 2 ст. 364 КК України, №0000173 за ч. 2 ст. 365 КК України, №0000174 за ч. 2 ст. 366 КК України, №0000175 за ч. 2 ст. 367 КК України, №0000176 за ч. 2 ст. 382 КК України за заявою ОСОБА_3
30.01.2020постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора об`єднано матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000172, 0000173, 0000174, 0000175, 0000176.
Постановою слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 від 06.04.2020 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтави від 1 червня 2020 року вказана постанова скасована, зобов`язано слідчого розглянути заяву ОСОБА_3 від 02.04.2020 про визнання потерпілим з дотриманням вимог ст. 55 КПК України.
Постановою слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві від 15.06.2020 повторно відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Октябрьського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого задоволено, зобов`язано слідчого розглянути його клопотання від 06.06.2020 в порядку ст. 220 КПК України про визнання потерпілим.
Ухвалою слідчого судді Октябрьського районного суду м .Полтави від 11 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_3 задоволено, скасовано постанову від 15.06.2020 про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчим ОСОБА_6 06.11.2020 за № 16636/15-02-1 надано доручення Харківським управлінню Департаменту внутрішньої безпеки НП України про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого ОСОБА_3 та допит його в якості потерпілого стосовно обставин, викладених ним в заяві, під час допиту надати йому можливість самостійно викласти свої показання.

Вказане окреме доручення виконано, протокол допиту в якості потерпілого ОСОБА_3 23.11.2020, проведеного ст. о/у ХУ ДВБ НП України ОСОБА_7 , направлений слідчому Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 .

Пам`ятку про права та обов`язки потерпілого ОСОБА_3 вручено 19.11.2020.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.04.2019 скаргу ОСОБА_3 задоволено, та постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 20.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0000136 від 10.09.2013 скасовано.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.07.2019 скаргу ОСОБА_3 задоволено, та постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 20.05.2019 про закриття кримінального провадження № 0000136 від 10.09.2013 скасовано.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.11.2019 скаргу ОСОБА_3 задоволено, та постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 29.08.2019 про закриття кримінального провадження № 0000136 від 10.09.2013 скасовано.

17.03.2021 проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000172 доручено заступником начальника другого слідчого відділ ТУ ДБР у м. Полтаві ( з дислокацією у м.Харкові) старшому слідчому Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві ОСОБА_4
15.07.2021 ст. слідчий ОСОБА_4 провів допит в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу досудового розслідування кримінального провадження № 0000136

Старший слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві ( з дислокацію у м.Харкові) ОСОБА_4 виніс 26 липня 2021 року постанову про закриття кримінального провадження №0000172 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутності складу кримінального правопорушення у діях колишніх службових осіб прокуратури Харківської області, а саме слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_9 та процесуального керівника прокуратури Харківської області ОСОБА_10 .
В оскаржуваній постанові слідчий зазначив, що 19.11.2020 ОСОБА_3 допитано в якості потерпілого у кримінальному провадженні. Останній свою заяву підтримав та вказав, що вважає себе потерпілим, оскільки тяганина у кримінальному провадженні №0000136 триває, досудове розслідування у якому здійснював слідчий прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , а процесуальне керівництво прокурор ОСОБА_10 завдали йому матеріальної шкоди.
З метою перевірки доводів потерпілого ОСОБА_3 допитані ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які повідомили, що на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова 19.09.2013 до ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_3 за фактом вчинення неправомірних дій помічником прокурора Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_11 , а саме винесення незаконної постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст. 365 КК України.
В заяві ОСОБА_3 , зокрема, зазначає, що старший прокурор прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_11 вчинила службовий злочин, прийнявши рішення про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно співробітників УМВС в Полтавській області, які як на думку автора звернення, незаконно провели у його житлі обшук та застосували до нього заходи та його сина заходи фізичного впливу.
10.09.2010 до прокуратури району в порядку ст. 97 КПК надійшли матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_3 щодо неправомірних дій працівників ГУМВС в Полтавській області під час проведення обшуку в квартирі останнього 02.09.2010. Встановлено, що на підстави постанови Жовтневого районного суду м. Полтави від 11.08.2010 та 19.08.2010 по кримінальній справі № 59100063 старшим слідчим СУ ГУМВС в Полтавській області ОСОБА_12 проводились слідчі дії, а саме обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . під час якого останньому та його сину ОСОБА_13 відповідно до СМЕ було спричинено легкі тілесні ушкодження. Однак під час проведення перевірки не було встановлено об`єктивних ознак, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 та ОСОБА_13 тілесних ушкоджень під час обшуку, оскільки до проведення судового-медичного огляду ОСОБА_13 було оглянуто фельдшером бригади швидкої допомоги ОСОБА_14 , який на плечі побачив гематому, слідів зубів не було, як вказує заявник і звідки вони і подальшому з`явились не відомо.
В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що обшук проводився на підставі постанов Жовтневого суду м. Полтави від 11.08.2010 та 19.08.2010 по кримінальній справі № 59100063 стосовно ОСОБА_13 , заходи фізичного впливу не застосовувалися.
Окрім цього встановлено, що у ОСОБА_13 під час обшуку було вилучено ряд документів та ноутбук, які в подальшому були визнані речовими доказами по кримінальній справі № 59100063, по якій останнього засуджено вироком Фрунзенського районного суду від 25.01.2012 за ч. 4 ст. 190,ч. 2, ч. 3 ст. 358 КК України до 5 років позбавленням волі без конфіскації майна з іспитовим строком 3 роки.
Суд, ухвалюючи вирок, також дав відповідну оцінку щодо допустимості зібраних доказів під час якого порушень діючого законодавства встановлено не було. Вирок набрав законної сили та ОСОБА_3 не оскаржувався.
На підставі зібраних матеріалів, 22.02.2012 помічником прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_11 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за матеріалами перевірки № 223-прЮ за зверненням ОСОБА_3 , яке в подальшому оскаржене заявником до Дзержинського районного суду м. Харкова, яким прийнято рішення про скасування 14.09.2012 вищевказаної постанови.
Не погодившись з цим, ОСОБА_11 складено рапорт па ім`я прокурора, в якому детально викладені доводи,, за яким вона не погоджується з рішенням суду, посилаючись на матеріали справи, на які суд при розгляді не звертав жодної уваги. Окрім цього встановлено, що у зв`язку з вступом нового КПК України вказані відомості за зверненням ОСОБА_3 були внесені до ЄРДР за № 0005 і вказані вище матеріали перевірки були долучені.
В подальшому встановлено, що працівники ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , у зв`язку із тим, що під час проведення вищевказаного обшуку отримали тілесні ушкодження від дій сім`ї ОСОБА_16 , пройшли СМЕ. Відповідно до висновків вищевказаним працівникам були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що свідчить про те, що їм перешкоджали у проведенні вищевказаного обшуку.
Також встановлено, що 29 вересня 2014 року заступником Генерального прокурора України винесено постанову, якою визначено підслідність у кримінальному провадженні № 0005 за прокуратурою Полтавської області в якій встановлено, що доводи ОСОБА_3 щодо неправомірних дій працівників міліції під час вказаного обушку не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Під час дослідження матеріалів також встановлено, що 31.07.2013 прокуратурою Жовтневого району м. Полтави винесено постанову про закриття кримінального провадження № 000001 за зверненням ОСОБА_3 щодо неналежного розслідування кримінальної справи працівниками ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та іншими співробітниками в рамках якого проводився вищевказаної обшук. Вказане рішення було оскаржене ОСОБА_3 спочатку до Октябрського районного суду м. Полтави, а потім згідно до апеляційного суду Полтавської області, однак в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено, про що винесено відповідні ухвали 03.09.2013 та 18.09.2013.
Як показала старший прокурор прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_11 , перевірка проводилась нею за зверненням ОСОБА_3 , у відповідності з кримінально-процесуальним законодавством України та рішення про відмову в порушенні кримінальної справи приймались відповідно до об`єктивних обставин та доказів, здобутих під час проведення перевірки.
Дослідженням матеріалів на підставі яких прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи встановлено, що на момент прийняття вказаного рішення у помічника прокурора ОСОБА_11 було достатньо правових підстав для прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи.
Окрім цього, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження 27.01.2014 ОСОБА_3 звернувся із заявою, в якій просить закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 10.09.2013 у зв`язку з тим, що будь-яких претензій до старшого прокурора прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_11 немає і необхідність в подальшому розслідуванні кримінального провадження немає, що суд попередньо скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження зовсім не прийняв також і цей факт.
Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_3 не надано слідству підтверджень заподіяння останньому істотної шкоди, таким чином відсутня обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Таким чином, виходячи із вищевказаного, слід дійти висновку, що помічник прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_11 діяла в межах своєї компетенції, приймала рішення виходячи із зібраних матеріалів по справі, істотної шкоди ОСОБА_3 завдано не було.
Наявність порушення розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000136від 10.09.2013 не встановлено.
Слідчими прокуратури зазначене кримінальне провадження 12 разів закривалось на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (28.09.2013, 07.02.2014, 17.08.2015, 30.10.2015, 28.04.206, 03.10.2016, 29.06.2017, 28.11.2017, 29.03.2018, 20.02.2019, 20.05.2019, 22.07.2019), а також слідчим ДБР зазначене кримінальне провадження 04.02.2021 та закривалось на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Органом досудового розслідування по даному кримінальному провадженню є другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві.
Тривалість досудового розслідування обумовлена оскарженням заявником 14 постанов про закриття кримінального провадження та скасування їх судом з формальних підстав щодо неповноти досудового розслідування.
Таким чином службовими особами прокуратури Харківської області у кримінальному провадженні №0000136 приймалися заходи для повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та встановлення завданої шкоди.
Ч. 1 ст. 364 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, -
У 2014 році Верховною Радою України прийнято Закон №1261-VII від 13.05.2014, згідно з яким з моменту набуття чинності вказаних змін у законі істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян; тяжкими наслідками у статтях 364-367 КК України вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Істотною шкодою являється шкода, яка в сто та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. У 2011 році істотною шкодою за ч. 1 ст. 367 КК України являлась шкода у розмірі від 47050 грн., у 2012 - 53650 грн., у 2013 - 57350 грн., у 2014-2015, у 2017 -68900, у 2018 - 80000 грн.
Враховуючи, що ст. 364 КК України передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді спричинення істотної шкоди, яка відсутня у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_3 не надано будь-яких документів на підтвердження завдання йому істотної шкоди діями слідчого та процесуального керівника прокуратури Харківської області
Диспозицією ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили або перешкоджання її виконанню. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.
Частина 2 ст. 382 КК України передбачає вчинення кримінального правопорушення службовою особою, тобто спеціальним суб`єктом.
Невиконання рішення суду з боку службових осіб прокуратури Харківської області не знайшло свого підтвердження. На цей час органом досудового розслідування виконано всі можливі (розшукові) дії для перевірки доводів заявника та з`ясування об`єктивності істини, але не встановлено склад кримінальних правопорушень, про які вказував ОСОБА_3 .
Проаналізувавши зібрані докази у кримінальному провадженні, а саме відсутність спричинення істотної шкоди ОСОБА_3 , що підтверджено допитами свідків, слідчий прийшов до висновку про відсутність складів кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України в діях службових осіб прокуратури Харківської області - слідчого ОСОБА_9 та процесуального керівника ОСОБА_10 .
Суд вважає вказану постанову обґрунтованою та погоджується з висновком слідчого з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України з авданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як зазначено у ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Як зазначено у ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У оскаржуваній постанові слідчий належним чином дослідив обставини справи, проаналізував кожен доказ окремо та сукупність доказів, надав їм належну правову оцінку, виконав ухвали слідчих суддів та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України в діях службових осіб прокуратури Харківської області - слідчого ОСОБА_9 та процесуального керівника ОСОБА_10 .
Посилання ОСОБА_3 , на те, що слідчий не допитав його особисто в якості потерпілого, не є підставою для скасування вказаної постанови, оскільки за дорученням слідчого ОСОБА_3 був допитаний ст. о/у ХУ ДВБ НП України ОСОБА_7 , що відповідає положенням ст. 41 КПК України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 41 КПК України під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів (крім підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України) не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.
Отже, слідчий діяв в межах наданих повноважень.
Посилання заявника на те, що слідчий не направив йому копію оскаржуваної постанови не є підставою для скасування вказаної постанови.
Крім того, у скарзі заявник послався на перелік норм кримінально-процесуального законодавства, однак не зазначив, у чому саме полягає невмотивованість та неправомірність винесеної постанови та її невідповідність вказаним нормам.

Скарга не містить доводів, якими б спростовувались викладені в постанові висновки слідчого.

Таким чином, всі можливі слідчі (розшукові) дії у даному кримінальному провадженні проведені, всі доводи ОСОБА_3 перевірені та їм надана належна правова оцінка, оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи наведене, скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303-308 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві ОСОБА_4 від 26 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000172 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1