Провадження №1-кп/760/2358/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 03.06.2021 за №0001499, по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженнЯ Солом`янського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні.
Висловлюючи свою думку про можливість призначення обвинувального акта до судового розгляду, який відповідає ст.291 КПК України, прокурор також подала клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такий строк спливає, а ризики, які було враховано при обранні такого запобіжного заходу, не відпали.
Потерпіла, представник потерпілого, обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Захисник заперечував проти клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).
До того ж, під час судового розгляду справи згідно ст. 348 КПК України суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого, конкретизованого обвинувачення позбавляє суд виконати вказану норму закону.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н . та інші проти Австрії, п.34).
В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Зазначений вище обвинувальний акт містить не зрозуміле і не конкретизоване обвинувачення та містить суперечності.
Так, спочатку, як при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, так і при формулюванні обвинувачення, спочатку зазначено, що 03.06.2021 року, приблизно о 00.15 год. за адресою: м. Київ, вул. Івана Пулюя, 5а, на лавочці сидів ОСОБА_8 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та хаотично розмахував в різні боки руками, а також крутив своєю головою в різні боки.
Далі, приблизно через 1 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння до ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_7 , в якого раптово виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 наносить 4 удари кулаками лівої та правої руки в область голови ОСОБА_8 , від чого останній своїми руками прикриває голову та падає своїм тулубом на лавку. Далі, ОСОБА_7 підійшов ближче до ОСОБА_8 , та наніс 4 удари своїм кулаком лівої руки в область голови останньому, та пішов по вулиці далі в напрямку від ОСОБА_8 , який згодом піднявся з напівлежачого положення, та продовжив сидіти на лавочці тримаючись руками за голову.
Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_7 знову підійшов близько до ОСОБА_8 , та наніс останньому 4 удари кулаком лівої та правої руки в область голови, 4 удари лівою та правою ногою по тілу останнього, 1 удар кулаком правої руки в область голови останнього, 3 удари правою ногою в область голови останнього, та від даних ударів в ОСОБА_8 почала текти з голови кров, але ОСОБА_7 наносить ще 8 ударів лівою та правою ногою в верхню частину тіла ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_7 знову відійшов від останнього.
Далі, ОСОБА_7 знову продовжив реалізувати свій злочинний умисел під час чого, він підійшов до ОСОБА_8 та з розмаху наніс 1 удар лівою ногою в область голови останнього, 2 удари правою ногою в верхню частину тіла останнього, 3 удари правою рукою в область голови останнього, 13 ударів правою ногою в верхню частину тіла остннього, 2 удари правою рукою в область голови останнього, 14 ударів правою ногою в верхню частину тіла останнього, 1 удар лівою рукою в область голови останнього, 7 ударів правою рукою в область голови останнього. Через декілька хвилин ОСОБА_8 впав своїм тулубом на лавку на якій він сидів, та ОСОБА_7 наніс ще 1 удар правою ногою в область тулуба останнього, після чого, він пішов в бік під`їзду житлового багатоповерхового будинку.
Далі, через декілька хвилин ОСОБА_7 знову продовжив реалізувати свій злочинний умисел під час якого, він підбіг до лежачого тулубом на лавці ОСОБА_8 , якому він наніс 2 удари правою рукою в область тулуба, від чого ОСОБА_8 впав з лавки на асфальт животом до низу, після чого, ОСОБА_7 взяв своєю правою рукою за куртку біля голови ОСОБА_8 , та перемістив його в положення лежачи на спині, після чого, наніс 2 удари правою ногою в верхню частину тіла останньому, та 1 удар правою ногою в область тулуба останнього, та ОСОБА_7 ЗНОВУ ПІШОВ В БІК ПІДЇЗДУ, А ОСОБА_8 лежачи спиною на асфальті рухався лише кістю своєї руки. Через якусь мить, ОСОБА_7 знову підійшов до ОСОБА_8 , та наніс 4 удари правою ногою в область грудної клітки останнього, після чого ОСОБА_7 пішов в невідомому напрямку, а ОСОБА_8 від отриманих травм помер.
Однак, не зазначено які саме тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і від яких саме помер ОСОБА_8 .
Не вказано також коли були нанесені ОСОБА_8 удари (перший, другий чи в третій раз), від яких ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною його смерті.
До того ж, не міститься вказівки де саме, в якому місті та коли помер ОСОБА_8 , що може вплинути на кваліфікацію дій ОСОБА_7 .
Зазначене вище вказує на відсутність належного формулювання обвинувачення, що може призвести до висновку про відсутність складу того чи іншого злочину.
Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 03.09.2021 року.
Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дійшов висновку, що залишаються ризики, які є підставою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Так, обвинувачений звинувачується у вчиненні тяжкого злочину, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, офіційно не працює. Відсутність у обвинуваченого постійного доходу вказує на неможливість його прибуття в кожне судове засідання через відсутність грошових коштів, що підтверджує наявність ризику того, що він зможе уникати суду.
Крім того, враховуючи, що обвинувачений звинувачується у скоєнні насильницького злочину, направленого проти життя людини, є підстави вважати, що існує ризик того, що, перебуваючи на волі, він зможе впливати на свідків, потерпілого, інших учасників даного провадження.
Тому суд вважає за доцільне обрати строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.
Жоден із більш м`яких видів запобіжних заходів не забезпечить запобіганню зазначених ризиків.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 290, 291, 314, 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 03.06.2021 за №0001499, за фактом вчинення ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.121 КК України, повернути прокурору.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 31 жовтня 2021 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та надіслати начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1