ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/3236/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.82 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі представника ДУВК №25, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.09.2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Обгартовуючи прийняте рішення суд першої інстанції вказав що засудженим на час розгляду вказаного клопотання ОСОБА_7 не відбув половину строку покарання. Також вказав, що матеріали особової справи не містять відомостей щодо виправлення останнього.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.09.2021 року та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на момент звернення з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке, відбув 4 роки 2 місяці 8 днів.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання начальника виправної колонії.

Засуджений підтримав позицію захисника.

Прокурор частково підтримав апеляційну скаргу, та просив застосувати вимоги Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», в іншій частині заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Згідно до положень п.2 ч. 4 ст. 82 Кримінального кодексу України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі

Відповідно до ч.3 вказаної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року визначено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Як встановлено судом першої інстанції, вироком Миргородського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачений ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України. В порядку ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання шляхом часткового складення призначених покарань у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 22.06.2017 року, кінець строку відбування покарання 22.12.2023 року.

На час розгляду клопотання - 08.09.2021 року, ОСОБА_7 , який вироком суду засуджений за вчинення тяжкого злочину, з призначеного йому покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі відбув 3 роки 2 місяці 8 днів позбавлення волі.

Крім того, судом було встановлено що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.06.2017 року. Під час тримання в Полтавському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 28.11.2019 року відбував покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», за час відбування покарання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 17.12.2019 року відбував покарання в Полтавському слідчому ізоляторі, за час відбування покарання характеризувався негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав. З 05.03.2020 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за час відбування покарання характеризувався посередньо, і лише протягом 2 кварталу 2021 року ОСОБА_7 характеризується позитивно, до основної роботи ставиться сумлінно, до виконання робіт з благоустрою установи та відділення відноситься з розумною ініціативою.
Колегія суддів вважає, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання, про що матеріали провадження не свідчать, та доводами апеляційної скарги не спростовано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції повністю оцінив дані про особу ОСОБА_7 та вмотивовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності та врахував, що останній не підтверджує факт становлення на шлях виправлення.

Керуючись ч.2 ст. 376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.09.2021 року по справі щодо засудженого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого,- залишити без змін.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4