Провадження № 1-кс/760/7668/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову від 30.07.2021р. слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

30.07.2021р. постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_3 в поданій скарзі зазначає, що вказана постанова слідчого, на його думку, є незаконною та передчасною, оскільки слідчий перед закриттям кримінального провадження, не виконав наявні в матеріалах кримінального провадження вказівки, а також не виконано вказівки, зазначені в ухвалах слідчих суддів, якими було скасовано попередні постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Крім того, слідчий не вчинив всіх слідчих та процесуальних дій в даному кримінальному провадженні, які мають суттєве значення для даного провадження.

Тому, потерпілий ОСОБА_3 у поданій скарзі просив слідчого суддю скасувати вказану постанову, як необґрунтовану та незаконну.

05.11.2021р. від потерпілого ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він підтримав доводи, викладені у скарзі та просив розглядати подану скаргу у його відсутності.

Уповноважений слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги у відсутності потерпілого ОСОБА_3 та уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

30.07.2021р. постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова обґрунтована слідчим тим, що відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мають характер цивільно-правових відносин, які мають на меті одержання прибутку, дані відносини мають специфічні ознаки, які притаманні підприємницькій діяльності, а саме ризиковість (на власний розсуд), тобто особа, в даному випадку ОСОБА_3 безпосередньо та самостійно несе відповідальність у разі невдалого вибору контрагентів, партнерів для отримання юридичних послуг.

Тому, на підставі викладеного, слідчий прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутні суб`єктивна та об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, що виразилось у відсутності прямого умислу на вчинення кримінального правопорушення, а також відсутність ознак обману чи зловживання довірою, оскільки дії ОСОБА_3 характеризуються як добровільно виконані дії, спрямовані на отримання доходу.

За таких обставин, слідчий, відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи потерпілого ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження щодо неповноти проведеного досудового розслідування.

Так, слідчим суддею встановлено, що 26.09.2017р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва було вже скасовано попередню постанову слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 від 16.06.2017р., оскільки слідчим в даному кримінальному провадженні, не були виконані вказівки заступника начальника відділу слідчого управління ГУ НП у м. Києві від 03.06.2016р. у кримінальному провадженні № 0002751 від 25.03.2015р., в порядку ст. 39 КПК України, де було допитано повторно потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , не проведено одночасні допити між ними, не встановлено розмір завданої правопорушенням матеріальної шкоди.

Разом з тим, уповноважений слідчий не виконав вказані вказівки, зазначені в ухвалі слідчого судді від 26.09.2017р., та повторно, 09.07.2020р. прийняв рішення про закриття кримінального провадження № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Однак, вказана постанова слідчого була скасована 01.10.2020р. постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_7 та прокурором у кримінальному провадженні були надані вказівки з приводу допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та на виконання інших слідчих (розшукових) дій в даному кримінальному провадженні, необхідних для встановлення істини в даному кримінальному провадженні.

Після отримання вказаних вказівок слідчим не було проведено жодних слідчих (розшукових) дій, що, на думку слідчого судді, свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування та вказує на невідповідність проведеного досудового розслідування завданням кримінального провадження його дієвості.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 30.07.2021р. підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 30.07.2021р. про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Також постанова слідчого обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, скарга потерпілого ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову від 30.07.2021р. слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002751 від 25.03.2015р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1