печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРУС ОЛЕУМ» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/33129/21-к від 23.06.2021 у рамках кримінального провадження №0000208,-

ВСТАНОВИВ:
20.07.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРУС ОЛЕУМ» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/33129/21-к від 23.06.2021 у рамках кримінального провадження №0000208.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРУС ОЛЕУМ» () зареєстровано 13.04.2020 р., перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області, Вознесенівське управління у м.Запоріжжі, Вознесенівська ДПІ (Дніпровський район м. Запоріжжя), і є платником податку на додану вартість.

Так, вказано, що на підприємстві середньооблікова чисельність штатних працівників складає 6 чоловік. Зокрема працюють: директор, економіст, бухгалтер, менеджер зі збуту, менеджер з постачання, прибиральник службових приміщень.

Товариство має власні орендовані приміщення склад (площа - 200 кв.м.) необхідні для зберігання сировини та готової продукції (договір оренди № ФЛП-ФО-28.07.2020.від 28.07.2020 р.)

На цей час товариство в рамках своєї діяльності здійснює господарські операції з продажу зокрема, макухи соєвої, шроту соєвого, олії соєвої, яка утворюється внаслідок переробки давальницької сировини сої.

На підставі договору на переробку олійних культур № ФЛП-ФО-030820 від 03.08.2020 переробку давальницької сировини в готову продукцію здійснює ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ» на підставі експлуатаційного дозволу №08-07-11PF від 14.06.2019. Відповідно до умов вказаного договору виготовлення шроту соєвого, макухи соєвої, олії соєвої здійснюється ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ» у відповідності до ТУ У 10.4-1:2015; ТУ У 15.4-1:2009; ТУ У 10.9-3:2019.

Передання в переробку сировини, вихід готової продукції та залишків після переробки підтверджується відповідними видатковими накладними (у переробку) та прибутковими накладними (з переробки).

До вартості переробки включені послуги з навантаження - розвантаження сировини та готової продукції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, ведеться товариством відповідно до вимог ст. 44 Податкового кодексу України (далі ПК України) та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон), а податкові наслідки господарської діяльності товариства у вигляді податкових зобов`язань та податкового кредиту фіксуються у податковій звітності з податку на додану вартість.

Діяльність товариства в галузі визначеною КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насіння і кормами для тварин, є систематичною та відповідає меті товариства отримання прибутку.

Підприємство за час свого існування вже має налагоджені господарські відносини з контрагентами (постачальники, перевізники, покупці).

Господарські взаємовідносини ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ» з усіма контрагентами підтверджуються наявними відповідними договорами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та документами на оплату, що підтверджують реальність господарських операцій, які фактично відбулися.

Заявник звертає увагу, що кримінальне провадження №0000208 внесено до ЄРДР 29.05.2020 року, а ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ» взагалі зареєстровано 13.04.2020 (номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи: 0049083).

Таким чином, станом на 29.05.2020 ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ», щодо якого вживаються заходи забезпечення, було лише місяць, як зареєстровано, відповідно до чинного законодавства України як юридична особа. За вказаний період фінансово-господарська діяльність ще не велась, що унеможливлює факт відкриття будь-якого кримінального провадження та дослідження і встановлення події вчинення злочину.

З врахуванням зазначеного, директор вважає, що втручання в діяльність ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ» призводить до надмірного обмеження прав, свобод та законних його інтересів, що суперечить приписам КПК України та чинним нормативно-правовим актам України.

Арешт майна ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ» призводить до надмірного обмеження права володіння, користування, розпорядження власним майном, що суттєво позначиться на його інтересах, та суперечить приписам ч.4 ст. 173 КПК України.

Таким чином, накладення органом досудового розслідування арешту на майно ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ» грошові кошти, що знаходяться на рахунках в банківських установах, є безпідставним та необґрунтованим.

З врахуванням зазначеного, заявник просить суд скасувати арешт, з зазначених вище підстав та обґрунтувань, оскільки арешт є необґрунтованим та таким, який перешкоджає діяльності товариства.

У судове засідання представник заявника не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Разом з цим, адвокатом було подано до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Киїською міською прокуратурою здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000208.

Так, в рамках провадження 23.06.2021 ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/33129/21-к від 23.06.2021 було накладено арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, які знаходяться на банківських рахунках, зокрема і ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ», які знаходяться в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805, юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова,9), а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді 23.06.2021 року при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що дане майно, має ознаки предмету кримінального правопорушення, а також є засобом вчинення кримінального правопорушення та підпадають під ознаки ст. 98 КПК України.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності заявника.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності товариства за незаконні дії третіх осіб.

Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000208, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Також, необхідно взяти до уваги, що власник майна не допитаний в межах даного кримінального провадження, не має процесуального статусу в кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя прийшов до висновку, що правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, що накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/33129/21-к від 23.06.2021, в частині рахунків, що належать ТОВ «ФОРУС ОЛЕУМ» , які знаходяться АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805, юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова,9), а саме: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , а також скасувати заборону розпоряджатися коштами, що знаходяться на вказаних рахунках, використовувати або здійснювати будь-які операції з вказаними рахунками.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1