Справа № 342/1265/20
Провадження № 1-кп/342/103/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 18.08.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження

Правопорушення було вчинено за наступних обставин. Так, 18.08.2020 близько 17 год. 30 хв. обвинувачений керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat В5», литовський реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно технічного паспорту автомобіля належить Литовській компанії LuxSana UAB, яка зареєстрована за адресою: Kaunas Islandijos pl. 95-57, зі швидкістю близько 50 км/год., рухався по вул. Винниченка в м. Городенка, Коломийського району Івано-Франківської області в напрямку вул. Височана, що в м. Городенка.

І в той час, проїзну частину дороги по якій рухався автомобілем водій

ОСОБА_3 , з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням обвинуваченого почала перетинати проїзну частину дороги пішохід - малолітня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_3 . Обвинувачений проявив неуважність, не урахував дорожню обстановку, яка склалася, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху у вигляді малолітнього пішохода ОСОБА_7 , своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху транспортного засобу, аж до його зупинки, а зманеврував ліворуч на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на ОСОБА_7 .

При цьому водій ОСОБА_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року

№ 1306, а саме:

П. 1.2. де вказано, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.10. в частині визначення поняття «небезпеки для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку

п. 2.3. де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1. де вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1. який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді політтравми, відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню, внутрішньошлуночкових крововиливів зліва, перелому кісток склепіння та основ черепа, ліквореї, мозкової коми 2, закритої торако-абдомінальної травми, правобічного травматичного пневмотораксу, забою лівої легені, двобічної пневмонії ускладненої гнійно-легеневим синдромом гострого перебігу, субкапсулярної гематоми селезінки, забою печінки, перелому лівої лонної кістки без зміщення, які утворились від дії тупих предметів, якими можуть бути виступаючі частини автомобіля та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються. Зазначив, що згідний на скорочений розгляд справи.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася. Подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її неповнолітньої доньки. Одночасно зазначила, що заподіяна її дитині внаслідок ДТП шкода обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодована в повному обсязі. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру вона як законний представник неповнолітньої потерпілої до обвинуваченого немає. Від заявлення цивільного позову в кримінальному провадженні відмовляється. Просить суд ОСОБА_3 суворо не карати і не позбавляти його волі при призначенні покарання.

Суд, за пропозицією прокурора, який зважаючи на визнання вини обвинуваченим та не оспорювання ним фактичних обставин справи, просив провести скорочене судове слідство, враховуючи те, що судом встановлено, що всі учасники правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу і інші матеріали справи.

В судовому засіданні обвинувачений ствердив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин визначених в обвинувальному акті. Ствердив, що розкаюється у скоєному і, що більше такого не повторить. Просить суворо не карати. Повідомив, що шкода потерпілій ним відшкодовано повністю, що підтверджується самою потерпілою.

Таким чином, суд встановив, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжкого злочину.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, повне визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих збитків. Обтяжуючою вину обставиною є вчинення правопорушення щодло малолітньої особи.

Суд враховує також дані про особу обвинуваченого, його матеріальний та сімейний стан, зокрема те, що він є особою молодого віку, те, що він не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті та на психіатричному обліку в медичному закладі, одружений, має на утриманні малолітню дитину; за місцем проживання органом місцевого самоврядування характеризується позитивно; раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; те, що він негативно ставиться до вчиненого; немає постійного місця праці в Україні, однак виїжджає на заробітки за межі країни.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, зокрема і позицію потерпілої особи, яка просила обвинуваченого суворо не карати, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробування, та враховуючи, те, що обвинувачений та захисник не заперечували проти запропонованої прокурором міри покарання, враховуючи досудову доповідь Городенківського районного сектору з питань пробації, з якої слідує, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України - у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробування, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно вимог ст.124 КПК України із обвинуваченого слід стягнути у користь держави витрати на проведення експертиз.

Арешт на майно накладений згідно Ухвали слідчого судді від 20.08.2020 в справі №342/904/20 слід скасувати згідно ст.174 КПК України після набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів визначити згідно вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Скасувати арешт на майно накладений Ухвалою слідчого судді від 20.08.2020 в справі №342/904/20 (провадження №1-кс/342/154/2020).

Речові докази:

- автомобіль марки «Volkswagen Passat В5», литовський реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути законному володільцю після набрання вироком законної сили;

- два уламки пластмаси повернути законному володільцю після набрання вироком законної сили;

- одна пара резинових шльопанців - повернути законному володільцю після набрання вироком законної сили

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави 4413 грн. 15 коп.. за проведення експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1