печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 21.08.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001577,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 21.08.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001577.

В обґрунтування скарги зазначено, що постанова слідчого є необґрунтованою, незаконною та винесеною з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки, в силу положень ст. 55 КПК України ОСОБА_4 є потерпілим від кримінального правопорушення.
Особа, якою подано скаргу у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином. Через канцелярію суду адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Слідчий, рішення, якого є предметом оскарження в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001577 від 29.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження, 14.08.2020 до вказаного органу досудового розслідування подано клопотання ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001577 від 29.10.2019.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 21.08.2020 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0001577 від 29.10.2019.

В обґрунтування вказаної постанови, слідчий вказує, що на разі у ході досудового розслідування не здобуто даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_4 шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що виключає можливість надання йому статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

Проте слідчий суддя, з висновками, які зробив слідчий у своїй постанові від 21.08.2020 погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001577 від 29.10.2019, внесені до ЄРДР на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак приходжу до висновку, що таких не має та як наслідок вважаю за необхідне скасувати постанову слідчого від 21.08.2020, як невмотивовану, у зв`язку з чим, скарга підлягає задоволенню у цій частині, у задоволенні решти вимог клопотання відмовити, у зв`язку з їх передчасністю.

Керуючись ст. ст. 55, 303304, 307, 309, КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 21.08.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001577 від 29.10.2019, та зобов`язати останнього прийняти вмотивоване рішення.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1