Справа №583/1078/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/636/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
Іменем України

14 січня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 583/1078/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2021, якою обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Сумської області м. Охтирка та мешканцю АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 діб за місцем проживання: АДРЕСА_2 з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК, оскільки жоден з наявних ризиків нічим не підтверджений і є припущенням прокурора і суду. Зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведення вини ОСОБА_9 у скоєнні ним інкримінованого правопорушення судом повинні трактуватись на користь останнього. Не визнання обвинуваченим вини, що знайшло своє підтвердження під час досудового розслідування і судового розгляду також не може бути підставою для обрання виняткового запобіжного заходу. У матеріалах до клопотання прокурора відсутні будь-які відомості, що характеризують особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини, роботи, майновий стан, а також наявність хвороби, що вказує на надання неналежної оцінки фактичним обставинам провадження.

ОСОБА_9 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК, а саме у тому, що він 26.10.2017 близько 02:00, перебуваючи у гостях свого товариша ОСОБА_10 , який проживав разом з матір`ю ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння схопив зі столу ніж і наніс один удар в область шиї ОСОБА_10 , в результаті чого останній впав на підлогу без ознак життя. Бажаючи приховати цей злочин ОСОБА_9 наніс ОСОБА_11 , яка зайшла до кімнати на крики свого сина, один удар ножом в шию, після чого вона впала на підлогу та померла.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2021 обвинуваченому ОСОБА_9 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24:00 14.01.2022. Своє рішення суд першої інстанції умотивував наявністю ризиків переховування від суду, вплив на свідків, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Приймаючи до уваги те, що учасники процесу в судове засідання не з`явились, прокурор ОСОБА_12 , захисник ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_9 надали апеляційному суду клопотання про розгляд кримінального провадження без їхньої участі, то колегія суддів вважає за необхідне провести апеляційний розгляд без участі сторін судового провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч. 4 ст. 107 та ч. 4 ст. 405 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухваливши рішення щодо продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження йому строку тримання під вартою, зокрема ту обставину, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого та наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, та які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

ОСОБА_9 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку чи іншого судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, вирішувати наперед питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому діянь і може з`ясовувати та досліджувати обставини тільки щодо наявності передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності і доцільності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_9 може переховуватись від суду і цей ризик не зменшився, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень проти життя особи, які характеризуються великою суспільною небезпекою та за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.

При встановленні ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим судом першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Зважаючи на наявність ризиків, зазначених в ухвалі суду першої інстанції, необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від кримінального правопорушення привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує саме на теперішній час подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Твердження захисника про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції належним чином умотивоване, матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, які є реальними і продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відомостей, що характеризують особу обвинуваченого та відсутність підтвердження наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та умотивованим, внаслідок чого підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2021 відносно ОСОБА_14 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4