Справа № 507/116/22
Провадження № 1-кп/507/25/2022
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
11.02.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с.Переселенці Миколаївського району Одеської області,
українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої,
не працюючого, зареєстрованої в
АДРЕСА_1 , проживаючої по
АДРЕСА_2 , судимої 11.11.2021 року вироком
Любашівського районного суду Одеської області за ст. 125 ч. 2 КК
України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян 850 грн.,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця с.Бобрик Перший Любашівського району Одеської області,
українця, громадянина України, з середньою освітою, співмешкаючого, не
працюючого, зареєстрованого по
АДРЕСА_3 , проживаючого по
АДРЕСА_4 , не маючого судимості в силу ст. 89 КК України,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5
сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_3 , будучи засудженою 11.11.2021 року вироком Любашівського районного суду Одеської області за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в період коли судимість не знята та не погашена, на шлях виправлення не стала та вчинила новий злочин при слідуючих обставинах:
В подальшому викраденим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпорядились на власний розсуд.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в сховище, за що передбачена відповідальність ч.3 ст. 185 КК України.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у вчинені інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали себе повністю, щиро розкаялися та розповіли про обставини вчинення крадіжки, зокрема розповіли, що 02.12.2021 року приблизно о 21 годині, вони за пропозицією ОСОБА_3 через хвіртку проникли на територію домоволодіння ОСОБА_6 , де з під навісу викрали запасні частини до двигуна автомобіля ГАЗ, які хотіли здати на металолом та заробити грошей. Після виявлені крадіжки потерпілим, вони все майно повернули власнику. В скоєному каються, просили суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 згідно заяви просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розглянути у його відсутність, претензій до обвинувачених не має, просив призначити покарання на розсуд суду.
Обвинувачені окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнали кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченими своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ними кваліфікації їх дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинувачених, показання яких відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються та дослідженням документів, що їх характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в сховище.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка є громадянкою України, посередньо характеризується, не одружена, не працює, раніше судима, покарання не відбула повністю, має непогашену судимість, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Також, суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючу обставину.
ОСОБА_3 була засуджена 11.11.2021 року вироком Любашівського районного суду Одеської області за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.
Обвинувачена ОСОБА_7 вчинила нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Положеннями частини 3 статті 72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Тому, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_3 необхідно застосувати ст. 71 КК України, а саме до призначеного обвинуваченій покарання необхідно приєднати невідбуте покарання, згідно з вироком Любашівського районного суду Одеської області від 11.11.2021 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен, яке, відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України підлягає самостійному виконанню.
При обранні покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, посередньо характеризується, не одружений, не працює, не має судимості в силу ст. 89 КК України, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.
З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особи обвинувачених, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги, що збитки відшкодовані, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 185 ч.3 КК України, звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання не має.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Визнати винуватою ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, визначеного ОСОБА_3 , приєднати покарання, призначене ОСОБА_3 за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 11.11.2021 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен, яке виконувати самостійно відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 процесуальні витрати в сумі 3947 грн. 26 коп. на користь держави в рівних частинах, по 1873 грн. 63 коп., з кожного.
Речові докази після вступу вироку в законну силу: металеву тачку, запчастини двигуна та КПП від автомобіля ГАЗ-53Б, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області передати потерпілому ОСОБА_6 , скасувавши арешт на вказане майно, накладений ухвалами слідчого судді, Любашівського районного суду Одеської області від 06.12.2021 року та 08.12.2021 року.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання.

Суддя: ОСОБА_1