Справа № 569/2987/20
УХВАЛА

25 жовтня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову визнання потерпілим від 22.09.2021,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із вказаною скаргою, у якій просить суд скасувати постанову слідчого ДБР м. Хмельницький ОСОБА_4 на рішення про відмову у визнанні потерпілим від 22.09.2021.

В судовому засіданні скаржник повністю підтримав скаргу із доповненнями, просив її задоволити з підстав викладених у ній.

Слідчий в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги так, як постановою від 30 вересня 2021 року, кримінальне провадження №0000011 від 13.02.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 1 ст. 396 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Стаття 303 КПК України визначає перелік дій, рішень та бездіяльності прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді та передбачає можливість оскарження рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у провадженні слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0000011 від 13.02.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 1 ст. 396 КК України.

22.09.2021 постановою слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 2 КК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст. 84 КПК України наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню слідчий встановлює на підставі доказів, тобто фактичних даних, отриманих у передбаченому цим Кодексом порядку.

Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами проведення досудового розслідування кримінального провадження слідчим слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000011 від 13.02.2019 України, у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 1 ст. 396 КК України.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження визначені ст. 284 КПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України», розтлумачено, що за ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарнтувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів. Які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до приписів ст. 3 КПК України, досудовим розслідуванням, є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта (п.5 ч.1).

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки постановою слідчого від 30.10.2021 кримінальне провадження №0000011 від 13.02.2019 України, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 1 ст. 396 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 303 - 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1