ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/2692/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3162/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Балаклійського районногосуду Харківської області від 08 вересня 2021 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Балаклійського районногосуду Харківської області від 08 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)» та спостережної комісії Ізюмської РДА Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, раніше судимого 3 рази, засудженого 15.04.2019р. Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3р. 9міс. позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 26.01.2019р., кінець 26.10.2022 року.

Суд першої інстанції зазначив, що дані про особу засудженого і значний кримінальний досвід свідчать про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність утримання його в умовах ізоляції від суспільства. Позитивно він себе почав проявляти фактично лише з початку 2021р., хоча в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.02.2019р., що свідчить про те, що засуджений пристосовується, позитивно почав себе проявляти лише перед відбуттям необхідної частини покарання для УДЗ. Крім того, невідбута частина покарання є значною, 1 рік 1 місяць 18 днів з 3 років 9 місяців позбавлення волі. Не знайшли в суді свого підтвердження доводи про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці вже довів своє виправлення, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково. Зазначає, що позов сплатив в повному обсязі з власної ініціативи за відсутності виконавчих листів. 27.01.2021 року розглядалося питання про заміну покарання більш м`яким, але йому було не відмовлено, а відкладено до одужання. На безоплатній основі з власної ініціативи залучався до робіт у їдальні та відділенні СПС № 6. Режим відбування покарання не порушував, набув навички пекаря, займається самоосвітою. Вважає недоречним посилання суду на наявність у нього судимостей та умовно-дострокового звільнення, оскільки такі обмеження не передбачені законодавством.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1.ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання. Встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 15.04.2019 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3р. 9міс. позбавлення волі. Початок строку відбування покарання з 26.01.2019 року. Згідно характеристики ОСОБА_8 за час утримання в Криворізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, допускав порушення режиму за що мав одне стягнення, заохочень не мав. Стягнення від 26.03.2019 року погашене.

В подальшому засуджений відбував покарання в Дніпропетровській виправній колонії № 89, отримав одне заохочення. При цьому з матеріалів особової справи вбачається, що з ОСОБА_8 15.10.2020 року було проведено профілактичну бесіду, у зв`язку із тим, що останній не вийшов на вечірню перевірку.

28.12.2020 р. засуджений прибув до Покровської ВК (№ 17), де характеризується позитивно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, добровільно залучається без оплати праці до робіт з благоустрою установи і прилеглої території, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години.

Колегія суддів приймає до уваги, що засуджений був працевлаштований пекарем, згідно долучених до апеляційної скарги графіків залучався до робіт з поліпшення житлово-побутових умов дільниці без оплати праці, приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу. Відповідно до фотокопій платіжних документів 16.07.2021 року та 06.08.2021 року, тобто перед зверненням установи із поданням до суду, засуджений сплатив процесуальні витрати згідно вироку.
За весь час відбування покарання у засудженого наявні три заохочення. При цьому небезпідставними є висновки суду про необхідність врахування поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання, а не лише за період, що передує можливості застосування до нього положень ст. 81 КК України, а також даних, які характеризують його особу. Зокрема, судом було враховано, що ОСОБА_8 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, 1 раз був умовно-достроково звільненийвід відбування покарання, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але на шлях виправлення так і не став та продовжував вчиняти злочини.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що перебуваючи під вартою з 2019 року, засуджений лише в 2021 році почав себе позитивно проявляти, що вказує на те, що зміни в поведінці засудженого мають нетривалий характер та розпочалися. Апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що засуджений вже довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Добровільне виконання робіт в установі, участь в заходах не є безумовною підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України та не свідчать про те, що засуджений таким чином вже довів своє виправлення. В даному випадку, враховуючи зміст характеристики та матеріали особової справи, колегія суддів вважає, що обвинувачений став на шлях виправлення, але вказані зміни ще не набули стійкого характеру, який би свідчив про те, що засуджений дійсно довів своє виправлення, у зв`язку із чим не виключена можливість застосування ст. 81 КК України до ОСОБА_8 в подальшому.

За викладених обставин подання установи є передчасним, висновки суду першої інстанції є вмотивованими, тому апеляційний суд не вбачає на даний час достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 539 КПК України,колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Балаклійського районногосуду Харківської області від 08 вересня 2021 року у відношенні ОСОБА_8 про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: