ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/713/21 Справа № 693/549/21 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5

прокурораОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 03 січня 2022 року, включно,

в с т а н о в и л а :
В провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000508 від 22.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.311 КК України.

У судовому засіданні, прокурор заявив клопотання про необхідність продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів, з підстав наявності ризиків, що існували і під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили щодо клопотання прокурора та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2021 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 03.01.2022 року, включно.

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 , підтримане його захисником щодо зміни запобіжного заходу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 02.11.2021 року та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він вже тривалий час перебуває під вартою, а його вину у вчиненні інкримінованих злочинів не доведено, зв`язку з чим закінчився розумний строк тримання його під вартою без винесення обвинувального вироку. Крім того, вказує обвинувачений, прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та, на його думку вони взагалі відсутні.

Також обвинувачений зазначив, що судом під час розгляду справи судом не вивчено та не дано оцінки усім обставинам, які вказують на безпідставність продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, не враховано особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, на момент затримання був офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір, яка за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги. Крім того, судом не враховано стан здоров`я і самого обвинуваченого.

В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги. Розгляд справи просив проводити без адвоката ОСОБА_8 та зазначив, що захист своїх прав буде здійснювати самостійно.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ч.3 ст.407 КПК України постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими, на даний час не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, як того просить обвинувачений, незважаючи на те, що він тривали час знаходиться під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.311 КК України, в тому числі тяжких злочинів за які передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі, матиме змогу переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується. На значну ймовірність таких ризиків вказує те, що обвинувачений протягом тривалого часу, після набуття ним статусу підозрюваного та після внесення застави переховувався від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, що стало причиною оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у розшук. Також на ймовірність зазначених ризиків вказує і те, що обвинувачений не мав постійного джерела доходу і не працював, раніше судимий, злочини, в яких підозрюється ОСОБА_7 пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, що створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, займався виготовленням та розповсюдженням психотропних речовин.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2021 року, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто по 03.01.2022 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді