Справа № 134/1419/18
Провадження №11-кп/801/1040/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000326 від 02.09.2018 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 25.06.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоросток, Славутського району Хмельницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, а саме:
04.09.1993 Славутським міським судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 140 КК України до 1 року виправних робіт;
24.11.1994 Славутським міським судом Хмельницької області за ч. 2, ч. 3 ст. 140, ч.2 ст. 145, ч. 1 ст. 42, ст. 43 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 02.09.1997 року відповідно до ст. 5 Закону України «Про амністію»;
29.05.1998 Славутським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
22.03.2002 Славутським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
21.01.2003 Славутським міським судом Хмельницької області за ст. 391, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
25.02.2005 Вольнянським районним судом Запоріжської області за ст. 391, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
14.02.2008 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
12.05.2014 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
10.05.2018 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років обмеження волі;
10.05.2018 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років обмеження волі;
визнано винуватим вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 390 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, ОСОБА_7 до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.05.2018 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Міру запобіжного заходу у виді триманні під вартою до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено без змін.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши час перебування під вартою, починаючи з 02.09.2018 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення відповідає 1 (одному) дню позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Вендичани Могилів-Подільського району Вінницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, а саме:
26.09.2011 Могилів-Подільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
13.01.2012 Могилів-Подільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
28.03.2012 Могилів-Подільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі;
27.02.2018 Могилів-Подільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років 6 місяців обмеження волі;
19.06.2018 Могилів-Подільським районним судом Вінницької області ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 8 місяців обмеження волі;
10.08.2018 Могилів-Подільським районним судом Вінницької області ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років обмеження волі;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 390 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст.71, ст.72 КК України, ОСОБА_8 до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 10.08.2018 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Міру запобіжного заходу у виді триманні під вартою до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено без змін.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши час перебування під вартою, починаючи з 02.09.2018 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення відповідає 1 (одному) дню позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відбували покарання у виді обмеження волі в державній установі «Крижопільський виправний центр №113», що розташований по вул. Благовіщенська, 106 в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області. При прибутті в установу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під розпис були ознайомлені з вимогами ст. 390 КК України, попереджені про дотримання режиму утримання, про правила поведінки в громадських місцях, а також про кримінальну відповідальність за порушення та невиконання вищезазначених вимог.
В ході відбування покарання, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ще сімома засудженими було поселено на тимчасове проживання до карантинного приміщення державної установи «Крижопільський виправний центр №113», в зв`язку із проведенням ремонтних робіт в гуртожитку №1 державної установи «Крижопільський виправний центр №113».
Так, 01.09.2018 в ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 виник злочинний намір направлений на самовільне залишення місця обмеження волі, а саме - державної установи «Крижопільський виправний центр №113». Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , 01.09.2018, близько 23 години 50 хвилин, шляхом подолання цегляної огорожі, самовільно залишили територію державної установи «Крижопільський виправний центр №113» та направилися до с. Городківка Крижопільського району Вінницької області.
Крім того, 02.09.2018, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки чужого майна підійшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований по АДРЕСА_3 та який належить ОСОБА_12 . Перебуваючи біля приміщення магазину, ОСОБА_7 залишився стояти перед входом на сторожі, а в цей час ОСОБА_8 підійшов до вікна магазину, де через кватирку вікна проник в середину приміщення, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 800 гривень, продукти харчування, алкогольні напої, сигарети на загальну суму 9 001,24 гривень.
Викрадені речі ОСОБА_8 через вікно передавав ОСОБА_7 , після чого залишив приміщення магазину через кватирку вікна. В подальшому, викрадене майно ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 перенесли до території колишньої механізованої транспортної станції, що по вул. Благовіщенській в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, де частину викрадених продуктів спожили, а інше заховали в чагарниках, де і були затримані співробітниками ДУ «Крижопільський ВЦ (№113)» спільно з працівниками Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, про що складено відповідний протокол про затримання в порядку ст. 208 КПК України.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 9001,24.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Мотивуючи свої вимоги, захисник вказав, що обвинувачення у вчиненні крадіжки його підзахисним базується на доказах, які містять суперечності і неузгодженості та не доводять вину ОСОБА_7 у чиненні даного злочину. Вказує, що судом не викладено у вироку та не доведено, в який саме спосіб обвинувачені могли потрапити до приміщення магазину в тому випадку, коли не було зламу вікон чи решітки по передньому периметру магазину.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що вирок є незаконним та необґрунтованим, звинувачення ґрунтуються на припущеннях, без жодного доказу по справі.
До завершення апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ обвинувачених та захисника на підтримку апеляційних скарг; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим, просив залишити вирок без змін; вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 не заперечують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

Основними доводами апелянтів є те, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, не доведена доказами та ґрунтується на припущеннях.
Захисник посилається на пояснення ОСОБА_7 про те, що він з ОСОБА_8 самовільно залишили територію установи, щоб в селі купити самогону. Біля магазину «Продукти» побачили компанію невідомих людей, до яких приєднались. В ході спільного розпиття алкоголю один з хлопців сказав, що продукти та алкоголь крадені. Наступного дня він з ОСОБА_8 проснулись в чагарниках за 150 200 м від магазину та побачили мішки та пакети з продуктами.
Апеляційний суд, проаналізувавши доводи обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення крадіжки, відкидає їх як такі, що не доводяться жодними доказами, а навпаки спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які судом визнано належними та допустимими, та сукупність яких поза розумними сумнівом доводить вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.
Суперечностей в доказах, покладених в основу обвинувального вироку, апеляційним судом не встановлено.
З вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що разом з ОСОБА_7 залишив місце відбування покарання, однак про вчинення крадіжки нічого не пам`ятає, так як вживає ліки від туберкульозу.
Щодо компанії людей, які нібито перебували біля магазину та вчинили крадіжку, обвинувачений ОСОБА_8 не повідомляв.
Потерпіла ОСОБА_12 повідомила суду першої інстанції, що в неділю 02.09.2018 вона прийшла до магазину «Продукти», власником якого вона являється. Зайшовши всередину магазину, побачила відсутність продуктів та викликала поліцію. По приїзду працівники поліції повідомили, що затримали двох осіб. Потерпіла вказала, що це були раніше їй невідомі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , один з яких сидів, а інший лежав на траві неподалік магазину, та коло них були продукти з її магазину.
Також судом першої інстанції були досліджені письмові докази, які повністю доводять винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2018, відповідно до якого ОСОБА_12 заявила про крадіжку продуктів харчування та алкогольних напоїв з приміщення належного їй магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться по АДРЕСА_3 ;
- протокол огляду місця події від 02.09.2018 та фото таблицею до нього, яким зафіксовано огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_12 ;
- протоколи затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.09.2018, якими зафіксовано затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;
- протокол огляду місця подій від 02.09.2018 та фото таблицею до нього, яким зафіксовано огляд околиці території колишньої механізованої транспортної станції, що по вул. Благовіщенській в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, під час якого виявлено викрадені продукти;
- висновком судового експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4949-4958/18-21 від 21.09.2018;
- копією ухвали слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.09.2018, відповідно до якої задоволено клопотання слідчого СВ Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 , по матеріалах кримінального провадження № 0000326 від 02.09.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна та накладено арешт на майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме продукти харчування, спиртні напої, грошові кошти та сигарети, які було вилучено під час огляду місця події чагарників на території колишнього МТС, що за спортзалом по АДРЕСА_3 .
Суд сформулював у вироку обвинувачення, визнане доведеним, виклав результати дослідження і аналізу доказів, зазначивши мотиви, з яких визнав обвинуваченого винуватим, проаналізував показання обвинуваченого щодо заперечення ним своєї вини в частині вчинення крадіжки та навів обґрунтоване спростування доводів захисника щодо порушення порядку проведення огляду місця події.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 390КК України відповідає встановленим у кримінальному провадженні обставинам.
Доводи апеляційних скарг про суперечливість доказів носять радше абстрактний характер, аніж вказівки на конкретну їх розбіжність чи протиріччя, а тому не можуть вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення, адже судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням кримінального процесуального закону з повним дослідженням усіх обставин справи в їх сукупності.
Під час апеляційного перегляду кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції дослідив у судовому засіданні всі зібрані у справі докази, відповідно до вимог ст.ст. 368, 370, 374 КПК України всебічно, повно і об`єктивно розглянув усі обставини справи, перевірив усі доводи обвинувачення і захисту, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням.
Також апеляційний суд не знаходить обґрунтованими твердження захисника, що судом не викладено у вироку та не доведено, в який саме спосіб обвинувачені могли потрапити до приміщення магазину в тому випадку, коли не було зламу вікон чи решітки по передньому периметру магазину.
Спосіб проникнення до приміщення магазину обвинуваченого відображено у вироку, а саме зазначено, що ОСОБА_8 підійшов до вікна магазину, де через кватирку вікна проник в середину приміщення. Викрадені речі ОСОБА_8 через вікно передавав ОСОБА_7 , після чого залишив приміщення магазину через кватирку вікна.
З протоколу огляду місця події від 02.09.2018 та фототаблиці до нього вбачається, що кватирка у вікні магазину не заґратована та на момент огляду була відчинена. (т. 1 а.п. 154-159)
Колегія суддів переконана, що винуватість обвинуваченого доведена належними і допустимими доказами, яким суд дав правильну оцінку, вирішив усі питання, що вирішуються судом при постановленні вироку і належно вмотивував свої висновки.
Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочинів в частині вчинення крадіжки не спростовує висновок суду про вчинення ним інкримінованого йому злочину та розцінюється колегією суддів як метод захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене протиправне діяння.
Підстав для скасування обвинувального вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 25.06.2021 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4