У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, має середньо-спеціальну освіту, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні № 0000733,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 04 листопада 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з матір`ю пенсіонеркою, яка потребує стороннього догляду, провину визнає повністю та не має наміру переховуватись від слідства.

Зазначає, що ОСОБА_6 після проходження лікування в КНП « Обласна офтальмологічна лікарня» з`ясувавши обставини його розшуку самостійно звернувся до правоохоронних органів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні слідчих СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області, перебуває кримінальне провадження за № 0000733 від 02.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

За версією органу досудового розслідування 19.01.2021 приблизно о 16 годині 30 хвилин, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не виявило можливим встановити, ОСОБА_6 біля загальноосвітньої школи № 17, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Крилова, 12/6, реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи у групі осіб з ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю уваги з боку пересічних осіб, з метою усунення можливих перешкоди щодо вчинення кримінального правопорушення зі сторони потерпілого ОСОБА_10 , підійшов до останнього та наніс йому один удар ногою по його ногам, внаслідок чого ОСОБА_10 не втримавшись, впав на землю. В подальшому ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел, наніс не менше 4 ударів, як руками так і ногами, в область голови та обличчя потерпілого. В цей час ОСОБА_9 діючи у групі осіб з ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_10 , який на той час перебував на землі, та розстібнувши праву, зовнішню кишеню куртки останнього, відкрито викрав належні йому грошові кошти у сумі 1100 грн. Після чого утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 1100 гривень.

09.03.2021 року старшим слідчим слідчого відділення Миколаївського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області старшим ОСОБА_11 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 16.06.2021 надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 06.10.2021 о 08 год.20 хв. затримано ОСОБА_6 .

Постановою слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 від 06.10.2021 відновлено досудове розслідування кримінального провадження № 0000733.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_6 тривалий час ухилявся від явки до органу досудового розслідування, в зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Також підозрюваний перебуваючи на свободі буде мати можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний не одружений, не має офіційних джерел прибутку, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді