ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/373/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0003679 від 01.12.2021, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2022 року адвокат ОСОБА_2 діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про надання тимчасового доступу до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 щодо телефонного номеру НОМЕР_2 мобільного оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », абонента абонента ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003679 від 01.12.2021, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що відомості у документах доступ до яких просить надати адвокат, необхідні для встановлення обставин, які мають суттєве значення для об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, перевірки обставин, викладених в повідомленні про підозру та перевірки дотримання стороною обвинувачення вимог кримінально-процесуального законодавства при збиранні доказів, в тому числі, проведенні слідчих та інших процесуальних дій, у зв`язку із чим виникла необхідність у отриманні тимчасового доступу до інформації оператора стільникового зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо телефонного номеру ОСОБА_4 , а саме НОМЕР_2 стосовно дати, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адресу, а також адресу місцеперебування абонента зазначених телефонних номерів в момент кожного вхідного та вихідного телефонного з`єднання із зазначенням типу з`єднання, ідентифікатора (ІМЕІ та IMSI) та вхідних та вихідних SMS повідомлень без розкриття їх змісту, та інформацію про GPRS-трафік, з урахуванням нульових дзвінків вказаних номерів телефонів за період часу з 00 годин 00 хвилин 01.01.2021 по 00 годин 00 хвилин 24.12.2021, з подальшим виготовленням та наданням у електронному вигляді вказаної інформації.
Заявник вважає, що інформація стосовно місцезнаходження абонента ОСОБА_4 телефонного номеру мобільного оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »: НОМЕР_2 , а також абоненти із якими останній спілкувався у період часу з 01.01.2021 по 24.12.2021 має істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, оскільки дасть можливість стороні захисту і суду перевірити дійсне місцезнаходження даної особи як підозрюваного в певному місці та співставити його із місцезнаходженням, яке інкримінується останньому стороною обвинувачення.
Підозрюваний ОСОБА_3 вважає підозру необгрунтованою і за для доведеності перед судом і стороною обвинувачення своєї невинуватості, в порядку забезпечення збирання доказів стороною захисту та перевірки дотримання стороною обвинувачення вимог кримінально-процесуального законодавства при збиранні доказів, в тому числі, проведенні слідчих та інших процесуальних дій, враховуючи те, що речі і документи, питання про тимчасовий доступ до яких ставиться в даному клопотанні, відносяться до обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню та перевірці у кримінальному провадженні, суб`єкт клопотання вважає, що його задоволення є необхідним для повного та об`єктивного встановлення усіх обставин справи.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про повернення клопотання, з огляду на наступні обставини.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом ст. 22 КПК України.
Приписами ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
Пунктом 5, 6 частини 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів і тимчасове вилучення майна.
Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Отже, закон обмежує дії сторони кримінального провадження, щодо використання своїх прав. Так як, зловживання правом не може існувати без умисної форми вини, а здійснення права не за призначенням основна ознака, що підкреслюється в рішеннях Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що з правом особи на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мельник проти України » право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
З комп`ютерної програми «Д-З» ІНФОРМАЦІЯ_2 слідчим суддею встановлено, що у лютому 2022 року адвокат ОСОБА_2 звертався до суду з аналогічним за змістом та вимогами клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0003679 від 01.12.2021, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке було призначено до судового розгляду у судовому засіданні слідчим суддею ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 .
Незважаючи на це, адвокат ОСОБА_2 повторно надіслав до суду аналогічне за змістом та вимогами клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0003679 від 01.12.2021, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Оскільки слідчим суддею, попереднє аналогічне клопотання було прийнято до судового розгляду, рішення у справі не ухвалено, повторний розгляд вимог клопотання, яке вже є предметом судового розгляду чинне процесуальне законодавство не передбачає.
Дана поведінка може може трактуватися, як зловживання процесуальними правами на звернення до суду.
Поняття «зловживання» згідно з пунктом 3 а) .html?pravo=1#629526" title="Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт № ETS N 005 від 04.11.1950">статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід розуміти у звичайному значенні, вживаному у загальній теорії права тобто як шкідливе здійснення особою права для інших цілей, ніж ті, для яких його призначено. Таким чином, вважається зловживанням таке поводження заявника, яке явно суперечить цілям права на індивідуальне звернення, передбаченого Конвенцією, і перешкоджає належній роботі Суду або належному перебігу провадження (Mirolubovs та інші проти Латвії, §§ 62 і 65). 149. З юридичної точки зору, з формулювання пункту 3 а) статті 35 випливає, що заява, яка вважається зловживанням правом на подання заяви, повинна оголошуватися неприйнятною, а не просто вилучатися зі списку заяв. Крім того, Суд наголосив, що відхилення заяви на підставі зловживання правом на подання заяви є надзвичайним заходом (ibidem, § 62). Справи, в яких Суд визначив зловживання правом, зокрема визначено, коли заява явно сутяжницька або позбавлена реальної мети.
Вважається зловживанням той факт, коли заявник неодноразово подає до суду сутяжницькі та явно необґрунтовані заяви, аналогічні заяві, яку він подавав раніше і яку вже було визнано неприйнятною (M. проти Сполученого Королівства; Philis проти Греції, рішення Комісії).
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Христов проти України», Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії").
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, встановивши, що всі доводи та вимоги, викладені у клопотанні заявника, фактично є предметом судового дослідження аналогічного за змістом та вимогами клопотання, з огляду на принципи розумності, справедливості, юридичної визначеності, та загальні засади кримінального провадження, що закріплені у ст. 7 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, положень ч. 6 ст. 9 КПК України, ч. 4 ст. 304 КПК України, з метою запобігання зловживанню заявником своїм правом, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання заявнику.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 303, 304, 309, 369 - 372, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0003679 від 01.12.2021, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України повернути заявнику.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: