Справа №127/3004/20
Провадження №1-кп/127/138/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі :
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
представник потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,
дослідивши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001272 від 27.09.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання про зміну запобіжного заходу. Клопотання мотивоване тим, що вже неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак ОСОБА_4 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, у сторони обвинувачення немає підстав та доказів вважати , що він продовжуватиме злочинну діяльність, водночас у нього є досить міцні соціальні зв`язки, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , до вчинення правопорушення був працевлаштований, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, в зв`язку з чим просила суд змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, просив суд змінити міру запобіжного заходу.
Прокурор ОСОБА_3 заперечувала, щодо задоволення клопотання сторони захисту, крім того заявила зустрічне клопотання про продовження ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2021 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було продовжено. Наразі строк обраного запобіжного заходу закінчується, однак ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати. Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який був відсутній протягом тривалого часу за місцем свого проживання, його вік, матеріальний стан, антигромадський спосіб життя, переховування від суду, застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу буде недоцільним та малоефективним, оскільки не зможе запобігти наявним ризикам та унеможливить дотримання розумних строків судового розгляду.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу заперечувала, зазначила, що хоч обвинувачений визнав свою вину, однак він щиро не кається у вчиненому, шкода завдана потерпілим незначна, але вона досі не відшкодована, обвинувачений знаходився у розшуку, а тому у разі зміни запобіжного заходу може знову переховуватися від суду та затягувати процес розгляду кримінального провадження.
Заслухавши клопотання сторони захисту та прокурора, думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до переконання, що в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» відповідно до якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
На переконання суду, є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від суду, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, чинити незаконний вплив на недопитаних свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування найсуворішого запобіжного заходу в даному випадку відносно обвинуваченого відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечуючи справедливий баланс інтересів особи та суспільства від нових протиправних посягань.
Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 немає стійких соціальних зв`язків та соціально-стримуючих факторів, оскільки неодружений, не має стабільного законного джерела доходу, умисно ухилявся від явки до суду, зник з місця постійного проживання, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, крім того в суду відсутні відомості про неможливість утримання ОСОБА_4 в слідчому ізоляторі за станом здоров`я.
Крім того, суд звертає увагу, що наведені у клопотанні сторони захисту обставини не підтвердженні жодними доказами, оскільки не надано свідоцтво про народження дитини, а також не підтверджено, яким чином ОСОБА_4 приймає участь в її вихованні та забезпеченні, а зазначена захисником адреса можливого проживання ОСОБА_4 не є місцем його реєстрації, а тому невідомо чи має він право там проживати.
Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 132, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196-199, 331, 370-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора - задовольнити.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, з 09 вересня 2021 року до 07 листопада 2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Повний текст рішення було проголошено 14.09.2021 року о 12.15 год. в зв`язку з перебуванням судді 13.09.2021 року у відпустці.

Суддя: ОСОБА_1