Провадження № 11-кп/4820/478/21
Справа № 677/136/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.162, ч.1 ст.122,
ч.2 ст.125, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження № 0000242 від 28 липня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.125, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисник адвоката ОСОБА_7 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2021 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не є депутатом, не працюючого, раніше судимого:

-15.11.2010 Красилівським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-26.05.2011 Красилівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-18.04.2019 Хмельницьким апеляційним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців,

визнано винним за ч.1 ст.122, ч.1 ст.162, ч.2 ст.125, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України і призначено покарання за:
- ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
- ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,
- ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,
- ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_9 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 22 квітня 2021 року та зарахувати в строк відбування покарання, час утримання під вартою з 28 липня 2020 року по 21 квітня 2021 року, включно.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою залишено в силі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 1745,26 грн. пов`язаних з залученням експерта для проведення судової біологічної експертизи №9.3-0097:20 від 28.08.2020.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 10 січня 2019 року близько 02 год. 00 хв. в будинку АДРЕСА_1 , між ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_10 на ґрунті існуючих неприязних відносин виник словесний конфлікт у зв`язку з тим, що остання розпивала спиртні напої із матір`ю ОСОБА_9 , у ході якого у останнього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 10 січня 2019 року близько 02 год. 00 хв., знаходячись у одній із кімнат вказаного будинку, взяв з підлоги дерев`яну палицю, підійшов до ОСОБА_10 , яка сиділа на дивані, та умисно наніс останній не менше п`яти ударів вказаною палицею по голові, від чого ОСОБА_10 впала на підлогу. В цей час, ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_10 ще не менше чотирьох ударів кулаками по лівій частині тулуба. Після припинення нанесення ОСОБА_9 ударів, ОСОБА_10 вийшла у веранду. В свою чергу, ОСОБА_9 , продовжуючи свої протиправні дії, підійшов до ОСОБА_10 , штовхнув її, від чого вона впала на підлогу, та умисно наніс їй ногами не менше шести ударів по лівій частині тулуба.

Після припинення нанесення ОСОБА_9 ударів, ОСОБА_10 вибігла з будинку на вулицю, а ОСОБА_9 , в свою чергу, продовжуючи свої протиправні дії, наздогнав ОСОБА_10 , схопив її лівою рукою за волосся та умисно наніс ще не менше п`яти ударів кулаком правої руки в обличчя.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 , спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді переломів 5, 6 ребер ліворуч, крововиливів грудної клітини, які згідно висновку судово-медичної експертизи №07 від 18.01.2019 за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа, крововиливу носу, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

27 липня 2020 року у вечірній час ОСОБА_9 , знаходячись у с.Митинці Красилівського району, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому судом місці, з метою нанесення тілесних ушкоджень, взяв з собою молоток та викрутку, після чого пішов до домогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає його знайома ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 27 липня 2020 року близько 23 год. 00 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, в порушення вимог ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла, всупереч установленому законом порядку, не зважаючи на відсутність дозволу власника та будь-яких правовстановлюючих документів, через хвіртку, зайшов на огороджене домогосподарство АДРЕСА_2 , після чого шляхом відкриття вхідних дверей, незаконно проник у житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, де перебував проти волі власниці ОСОБА_10 та її співмешканця ОСОБА_11 . Вказаними протиправними діями ОСОБА_9 порушив встановлене Конституцією України право потерпілої ОСОБА_10 на недоторканість житла.

Крім цього, 27 липня 2020 року, у вечірній час ОСОБА_9 , знаходячись у с.Митинці Красилівського району, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому судом місці, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , взяв з собою молоток та викрутку, після чого пішов до домогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає його знайома ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 27 липня 2020 року близько 23 год. 00 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, через хвіртку, зайшов на огороджене домогосподарство АДРЕСА_2 , після чого шляхом відкриття вхідних дверей, незаконно проник у житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, у веранді якого на той час перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_9 на ґрунті ревнощів, молотком, який вій тримав у правій руці, наніс удар його металевою частиною в голову ОСОБА_11 , який злякавшись, втік до спальної кімнати. В подальшому, ОСОБА_9 , виражаючись нецензурними словами, підійшов до ОСОБА_10 , яка в той час сиділа за столом, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, наніс один удар металевою частиною молотка по голові потерпілої, після чого кулаком лівої руки вдарив останню по обличчю з правої сторони та, схопивши її лівою рукою за шию, почав душити, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови зліва та крововиливу правої щоки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №261 від 28.07.2020 за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також 27 липня 2020 року у вечірній час ОСОБА_9 , знаходячись у с. Митинці Красилівського району, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому судом місці, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , взяв з собою молоток та викрутку, після чого пішов до домогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає його знайома ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 27 липня 2020 року, близько 23 год. 00 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, через хвіртку, зайшов на огороджене домогосподарство АДРЕСА_2 , після чого шляхом відкриття вхідних дверей, незаконно проник у житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, у веранді якого на той час перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Надалі, у ОСОБА_9 , який побачив у веранді вищезазначеного будинку ОСОБА_11 , на ґрунті ревнощів, виник умисел на вбивство останнього. З цією метою, ОСОБА_9 , металевою частиною молотка, якого він тримав у правій руці, наніс удар в голову ОСОБА_11 , який отримавши вказаний удар та злякавшись, втік до спальної кімнати будинку.

В подальшому, ОСОБА_9 , виражаючись нецензурними словами, підійшов до ОСОБА_10 , яка в той час сиділа за столом, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, наніс один удар металевою частиною молотка по голові потерпілої, після чого кулаком лівої руки вдарив останню по обличчю з правої сторони та, схопивши її лівою рукою за шию, почав душити, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови зліва та крововиливу правої щоки, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після чого, ОСОБА_9 , на ґрунті ревнощів, реалізовуючи свій прямий умисел на вбивство ОСОБА_12 , вибив міжкімнатні двері та зайшов у кімнату будинку, де на той час на ліжку лежав, ховаючись під ковдрою потерпілий ОСОБА_11 . Надалі, ОСОБА_13 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті потерпілого, діючи умисно, цілеспрямовано, з прикладанням фізичної сили, що виразилося в притисканні коліном своєї правої ноги тулуба ОСОБА_11 , який лежав на ліжку накритий ковдрою, наніс чотири удари металевою частиною молотка, який знаходився у його правій руці, в область життєво важливого органу - голови останнього після чого ОСОБА_9 , вважаючи, що досяг своєї мети покинув місце події.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні уродження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: вдавленого перелому лобної кістки справа, забою головного мозку, забійних ран волосяної частини голови, переломів 4, 8, 9 ребер зліва, які згідно висновку судово-медичної ексертизи №263 від 10.08.2020, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

При цьому, ОСОБА_9 свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 не зміг довести до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки після того як ОСОБА_9 покинув місце події, ОСОБА_10 надала потерпілому першу медичну допомогу, а також викликала на місце події бригаду швидкої медичної допомоги, яка забрала останнього у лікарню, внаслідок чого смерть потерпілого ОСОБА_11 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_9 .

В поданій апеляційній скарзі захисник адвоката ОСОБА_7 просить вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

Провадження в справі по обвинуваченню ОСОБА_9 , за ч.1 ст.122 (по епізоду обвинувачення ОСОБА_9 в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_10 10 січня 2019 року) та за ч.1 ст.162 КК України (за епізодом обвинувачення ОСОБА_9 у незаконному проникненні до житла ОСОБА_10 27 липня 2020 року), закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Свої вимоги аргументує наступним.

По епізоду обвинувачення ОСОБА_9 в заподіянні 10 січня 2019 року умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій

ОСОБА_10 , зазначає, що суд невмотивовано та необґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.122 КК України, оскільки незважаючи на виявлені під час судового розгляду суперечності суд прийняв до уваги покази потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_14 , натомість не надав жодної оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_15 . Звертає увагу суду на те, що покази потерпілої ОСОБА_10 в частині нанесення тілесних ушкоджень, не узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи № 07 від 18.01.2019.

По епізоду обвинувачення ОСОБА_9 у незаконному проникненні до житла ОСОБА_10 27 липня 2020 року (ч.1 ст.162 КК України), вказує, що суд у вироку взагалі не посилається на обставини події та не наводить жодних доводів з посиланням на досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, та в їх сукупності достатності та взаємозв`язку, на основі яких він прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_9 злочину передбаченого ч.1 ст.162 КК України. Зважаючи на вказане, на його думку, суд безпідставно визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

По епізоду обвинувачення ОСОБА_9 в закінченому замаху на вбивство ОСОБА_16 27 липня 2020 року (ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України). Стверджує, що під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що на досудовому розслідуванні не було віднайдено знаряддя злочину - молоток та викрутка, якими за словами потерпілої ОСОБА_10 , наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Крім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 263 від 10.08.2020 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я та тяжкі тілесні ушкодження, що заподіяні потерпілому ОСОБА_11 могли виникнути від неодноразової дій-ударів твердих тупих предметів, якими міг бути молоток в руках сторонньої людини, або будь- який аналогічний предмет. Разом з тим, в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 надав роз`яснення вищезазначеного висновку судово-медичної експертизи та зазначив, що беззаперечно стверджувати, що тілесні ушкодження могли бути заподіяні молотком, не можливо.

Звертає увагу суду на те, що про застосування ОСОБА_9 таких знарядь злочину як молоток, повідомляє лише потерпіла ОСОБА_10 , покази якої, на думку сторони захисту, не підтверджені іншими достатніми доказами в їх сукупності.

Крім того, судом не було здобуто беззаперечних доказів того, що ОСОБА_9 діяв з прямим умислом, безпосередньо спрямованим на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11 та вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. Наголошує на тому, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11 та доводить, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого. Тому, за таких обставин, на думку сторони захисту, особа має нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки - тяжкі тілесні ушкодження.

Вказує, що судом не дано у вироку оцінку всім доказам, не наведено обґрунтованих мотивів, з яких відкинуто докази сторони захисту та підстав для висновку винуватості ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, як вбачається з її змісту, просить вирок суду першої інстанції скасувати та виправдати його, посилаючись при цьому на аналогічні доводи зазначені в апеляційні скарзі захисника. При цьому зазначає, що слідство по даній справі, на його думку, було проведено в однобічному порядку, не були проведені усі експертизи, ряд слідчих дій: не взяті усі змиви рук, відбитки пальців безпідставно не взято до уваги його покази, а в основу обвинувального вироку покладені лише докази сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримання апеляційних скарг з викладених у них мотивів про зміну вироку суду та перекваліфікацію дій обвинуваченого; потерпілого ОСОБА_11 ; прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, провівши часткове судове слідство, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні умисного заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за епізодом від 10 січня 2021 року відповідають обставинам встановленим та викладеним у вироку, ґрунтуються на наявних в матеріалах провадження доказах, досліджених в ході судового розгляду на предмет відповідності їх вимогам належності та допустимості, зокрема, на:
-показаннях обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що вночі 10 січня 2019 року по місцю його проживання між ними та ОСОБА_10 виник конфлікт на грунті неприязних відносин, під час якого він вдарив останню два рази правою долонею по обличчю. Обвинувачений ОСОБА_9 визнав, що під час вищевказаної він перебував у стані алкогольного сп`яніння;
-показаннях потерпілої ОСОБА_10 про те, що вночі 10 січня 2019 року в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння розпочав з нею конфлікт, безпідставно ображаючи нецензурними словами, після чого взяв палицю, що знаходилась біля груби та став нею бити її по голові, нанісши не менше п`яти ударів від чого вона впала на підлогу. Тоді ОСОБА_9 вдарив її кулаками по тулубу не менше чотирьох разів. Вона бажаючи вийти з будинку пішла на веранду, але ОСОБА_9 наздогнав її та штовхнув руками, від чого вона впала на підлогу, а останній вдарив її не менше шести разів ногами по тулубу. Далі вона вибігла на вулицю, щоб уникнути подальшого побиття, але ОСОБА_9 наздогнав її, схопив лівою рукою за волосся та вдарив ще не менше п`яти разів по обличчю кулаком. Від побиття у неї голова була в крові та боліло все тіло та наступного дня приїхав син, якому вона розповіла про побиття її ОСОБА_9 . Також потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що у неї з ОСОБА_9 стосунки були нейтральні і причин його оговорювати у неї, а також у не має.
-показаннях свідка ОСОБА_14 , який показав, що вдень 09 січня 2019 р. він поїхав у м.Хмельницький, а повернувшись наступного дня додому, виявив побиту матір та остання розповіла, що вночі у своєму будинку її побив ОСОБА_9 . У зв`язку з цим він пішов до будинку, де проживав ОСОБА_9 та його матір, щоб вияснити у ОСОБА_9 за що той побив матір. З будинку вийшла матір ОСОБА_9 та повідомила, що останній перебуває у будинку, однак не буде з ним розмовляти. Крім того, свідок ОСОБА_14 повідомив, що коли він їхав у місто Хмельницький, то у матері не було ніяких тілесних ушкоджень.

-показаннях свідка ОСОБА_15 про те, що ввечері 09 січня 2019р. до неї додому прийшла ОСОБА_10 і вони вживали спиртні напої. Біля опівночі чи пізніше між ОСОБА_10 та її сином виник конфлікт, під час якого ОСОБА_9 став виганяти з будинку ОСОБА_10 при цьому двічі вдарив останню рукою в обличчя.

-даних, зафіксованих у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 та фототаблиці до нього, проведеного за участі ОСОБА_10 яка в присутності понятих розповіла та відтворила деталі обставин спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень (т.3 а.п.33-41);
-даних, зафіксованих у протоколі проведення слідчого експеременту від 25.01.2019 проведеного за участі обвинуваченого ОСОБА_9 та фототаблиці до нього, в присутності понятих розповів та відтворив деталі обставин спричинення потерпілій тілесних ушкоджень (т.3 а.п.42-48);
-даних, зафіксованих у висновку експерта №07 від 18 січня 2019 року, відповідно до яких у потерпілої виявлено середнього ступеня тяжкості та легкі тілесні ушкодження, що спричинили тривалимй та короткочасний розлад здоров`я, відповідно, які утворилися за умов і обставин, зазначених потерпілою (т.3 а.п.22-23).
Вказані докази суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу своїх висновків про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки вони фактично співпали між собою та були повністю підтверджені сукупністю доказів у сукупністю доказів у справі.

Ставити наведені обставини під сумнів у колегії суддів підстав немає, адже при розгляді провадження не встановлено доказів, які б підтверджували позицію обвинуваченого, а саме отримання потерпілою тілесних ушкоджень при інших обставинах чи за участі інших осіб ніж визнав суд першої інстанції.

При цьому така версія обвинуваченого була предметом ретельної перевірки місцевого суду та знайшла належну оцінку й аргументовано спростована у вироку суду.

Так, органами досудового слідства так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення механізму спричинення потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Зокрема, призначено та проведено судово-медичні дослідження вказаних обставин, які дали вичерпну відповідь на спірні питання, в тому числі щодо причин виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої.

Так, в ході проведення судово-медичної експертизи №07 від 18.01.2019 встановлено, що тілесні ушкодження у потерпілої, а саме перелом основи фаланги 3,4 пальців лівої стопи, 5, 6 ребер ліворуч, крововилив грудної клітини, які могли виникнути від неодноразової (не менше 2 ) дії-ударів тупого твердого предмету, яким могли бути ноги сторонньої особи, дерев`яний предмет (палиця) в руках сторонньої людини, або будь-який аналогічний предмет, могли утворитись в строк та за обставин, вказаних в ухвалі, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; перелому спинки носав, крововиливу носа, могли виникнути від дії-удару тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким міг бути кулак сторонньої особи, або будь-який аналогічний предмет, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних обстежуваною, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Твердження обвинуваченого про те, що слідство по даній справі, було проведено однобічно, не були проведенні усі експертизи, ряд слідчих дій, а також те, що судом першої інстанції не взято до уваги його покази, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, так як повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами яким суд дав правильну оцінку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу тих обставин, що він не спричиняв потерпілій ОСОБА_10 10 січня 2019 року тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, оскільки нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 , повністю підтверджуються дослідженими в судовому засідання доказами.

Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, на переконання колегії суддів, відповідає диспозиції норми кримінального закону, якою встановлено кримінальну відповідальність за вчинені обвинуваченим дії, які правильно кваліфіковано судом за ч.2 ст.125 та ч.1 ст.122 КК України.
Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні умисного заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та у незаконному проникненні до житла за епізодом від 27 липня 2020 року правильні за обставин встановлених та викладених у вироку, ґрунтуються на наявних в матеріалах провадження доказах, досліджених в ході судового розгляду на предмет відповідності їх вимогам належності та допустимості, зокрема, на:
-показаннях обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що ввечері 27 липня 2020 року він пішов до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 для того, щоб оговорити з останньою можливість примирення у справі по обвинуваченню його у спричиненню ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Коли він підійшов до вхідних дверей, то двері відчинив ОСОБА_11 та впустив його у будинок. В будинку вони спільно вжили спиртні напої, після чого ОСОБА_11 пішов спати, а він пішов за ним, щоб забрати в останього пляшку з горілкою. В кімнаті між ним та ОСОБА_11 відбулась бійка під час якої він вдарив останнього кілька разів по обличчю кулаками і ОСОБА_11 також наніс його кілька ударів кулаками по обличчю та пошкрябав нігтями рук обличчя. Після цього він пішов додому спати, а вранці працівники поліції його затримали, повідомивши про спричиненя ним тілесних ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив, що він наносив удар молотком по голові ОСОБА_10 та душив її за шию, а також, що наносив удари молотком по голові ОСОБА_11

-показаннях потерпілої ОСОБА_10 про те, що ввечері 27 липня 2020 року вона перебувала у власному будинку АДРЕСА_2 і разом з нею знаходився ОСОБА_11 , який почувши стукіт у двері відчинив їх. В цей час у будинок зайшов ОСОБА_9 та одразу ж вдарив ОСОБА_11 чимось по голові і останній побіг у спальню. Вона стала не пускати ОСОБА_9 у будинок, однак останній вдарив її металевою частиною молотка по голові та кулаком в обличчя, а також став душити рукою шию. Після цього ОСОБА_9 пішов у спальну кімнату, де на ліжку лежав ОСОБА_11 і притиснувши його коліном до ліжка, почав бити ОСОБА_11 молотком по голові. Побачивши це та злякавшись за своє здоров`я та життя вона вибігла з будинку і заховалась на городі та бачила, як через деякий час з будинку вийшов ОСОБА_9 . Після цього вона зайшла у будинок та виявила на ліжку ОСОБА_11 у якого на голові була рана з значною кровотечею, через що вона за допомогою рушника стала зупиняти кровотечу та викликала швидку допомогу. Також потерпіла ОСОБА_10 повідомила, що у неї з ОСОБА_9 стосунки були нейтральні і причин його оговорювати у неї, а також у ОСОБА_11 не має.
-показаннях потерпілого ОСОБА_11 про те, що ввечері 27 липня 2020 року він знаходився у будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 . У вхідні двері хтось постукав і коли він відчинив двері, то побачив ОСОБА_9 і останній вдарив його молотком по голові. Злякавшись ОСОБА_9 він пішов у спальню кімнату та ліг на ліжко, накрившись ковдрою. Через незначний проміжок часу в кімнату зайшов ОСОБА_9 і вилізши на ліжко, притиснув його тулуб коліном та вдарив кілька разів молотком по голові та по тулубу, при цьому говорив, що вб`є. Від ударів він свідомість не втрачав, однак внаслідок ударів по голові подальші події він сприймав нечітко. Далі ОСОБА_9 пішов і в кімнату зайшла ОСОБА_10 , яка намагалась спинити кров на голові, що йшла з рани, та викликала лікарів. Потерпілий ОСОБА_11 підтвердив, що ОСОБА_9 під час події перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що у нього з ОСОБА_9 до події стосунки були нормальні і причин його оговорювати у нього, а також у ОСОБА_10 не має.

-даних, зафіксованих у протоколах проведення слідчих експерементів від 28.07.2020 та фототаблицях до них, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_10 в присутності понятих розповіла та відтворила деталі обставин спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень (т.2 а.п.176-184, 186-190);
-даних, зафіксованих у протоколі проведення слідчого експеременту від 19.08.2020 проведеного за участі потерпілого ОСОБА_11 в присутності понятих розповів та відтворив деталі обставин спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень (т.2 а.п.201-204);
-даних, зафіксованих у висновку експерта №261 від 28 липня 2020 року, відповідно до яких у потерпілої ОСОБА_10 виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які утворилися за умов і обставин, зазначених потерпілою (т.2 а.п.218);
-даних, зафіксованих у висновку судово-токсилогічної експертизи №1449 від 04.08.2020 експерта №405 від 05 серпня 2020 року, відповідно до яких в зразку крові ОСОБА_9 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості в крові 1,04 % проміле (т.2 а.п.209).
Відповідно до ч.1 ст.233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Статтею 162 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч.1 ст.125 , ч.1 ст.122 та ч.1 ст.162 КК України.
Отже, твердження апеляційних скарг про відсутність в діях ОСОБА_9 вищевказаних кримінальних правопорушеннях є безпідставним і не узгоджуються наявними доказами у справі, яким суд дав вірну оцінку.

Відповідно до висновку експерта №263 від 10.08.2020р., згідно якого у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: вдавленого перелому лобної кістки справа, забою головного мозку, забійних ран волосяної частини голови, які могли виникнути від неодноразової (не менше ніж 4) дій-ударів твердих тупих предметів, якими міг бути молоток в руках сторонньої людини, або будь-який аналогічний предмет, могли утворитись в строк та за обставин вказаних у постанові, не характерні для утворення при падінні з висоти власного зросту, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння; тілесні ушкодження у вигляді переломів 4, 8, 9 ребер зліва які могли виникнути від неодноразової (не менше ніж 3) дій-ударів тупого твердого предмету, яким міг бути молоток в руках сторонньої людини, або будь-який аналогічний предмет, могли утворитись в строк та за обставин вказаних у постанові, не характерні для утворення при падінні з висоти власного зросту, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (т.2 а.п.206-207).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що експерт ОСОБА_17 надав роз`яснення вищевказаного висновку судово-медичної експертизи та зазначив, що беззаперечно стверджувати, що тілесні ушкодження могли бути заподіяні молотком, не можливо. При цьому судово-медичний експерт не виключав можливість нанесення тілесних ушкоджень будь-яким іншим предметом в тому числі і молотком.

Суд першої інстанції врахував і послідовні покази потерпілих з цього приводу, підстав не довіряти яким у колегії суддів немає.

Крім того, експерт роз`яснив в суді першої інстанції, висновок судово-медичної експертизи №263 від 10.08.2020 року, зазначивши, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_11 у вигляді переломів 4, 8, 9 ребер зліва не могли виникнути від натискання коліном на його тулуб.

Суд апеляційної інстанції даючи оцінку доводам апеляційних скарг, в частині неправильної кваліфікації дій обвинуваченого як замах на умисне вбивство потерпілого вважає, що ці доводи заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Визнаючи доведеним обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні замаху на умисне вбивство, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб, характер та механізм заподіяння тілесного ушкодження, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину щодо невжиття ним заходів з метою врятування життя потерпілого та виклику швидкої допомоги свідчить про спрямованість його умислу на вчинення вбивства, який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Проте такий висновок суду на думку колегії суддів апеляційної інстанції є помилковим та таким, що не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Апеляційний суд зауважує, що місцевий суд, встановивши фактичні обставини вчиненого злочину, дав їм неправильну кримінально правову оцінку.
Обвинувачений ОСОБА_9 у місцевому та апеляційному судах вину у скоєному не визнав.
Показав, що ввечері 27 липня 2020 року він пішов до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 для того, щоб оговорити з останньою можливість примирення у справі по обвинуваченню його у спричиненню ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Коли він підійшов до вхідних дверей, то двері відчинив ОСОБА_11 та впустив його у будинок. В будинку вони спільно вжили спиртні напої, після чого ОСОБА_11 пішов спати, а він пішов за ним, щоб забрати в останього пляшку з горілкою. В кімнаті між ним та ОСОБА_11 відбулась бійка під час якої він вдарив останнього кілька разів по обличчю кулаками і ОСОБА_11 також наніс його кілька ударів кулаками по обличчю та пошкрябав нігтями рук обличчя. Після цього він пішов додому спати, а вранці працівники поліції його затримали, повідомивши про спричиненя ним тілесних ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив, що він наносив удар молотком по голові ОСОБА_10 та душив її за шию, а також, що наносив удари молотком по голові ОСОБА_11 .
Також, обвинувачений ОСОБА_9 визнав, що під час вищевказаних подій він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

На досудовому слідстві обвинувачений ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту з його участю по епізодах 27 липня 2020 року надав аналогічні показання (т.3 а.п.179-181).
Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційному суді стверджував, що не мав умислу ні на побиття, ні на вбивство потерпілого, коли він зайшов в кімнату до ОСОБА_11 останій перший накинувся на нього з кулаками. Вказує, що не наносив потерпілому тілесні ушкодження за допомогою молотка. Також обвинувачений підтвердив той факт, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що коли йшов додому потерпілий був живий.

Потерпілий ОСОБА_11 , в суді пояснив, що ввечері 27 липня 2020 року він знаходився у будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 . У вхідні двері хтось постукав і коли він відчинив двері, то побачив ОСОБА_9 і останній вдарив його молотком по голові. Злякавшись ОСОБА_9 він пішов у спальню кімнату та ліг на ліжко, накрившись ковдрою. Через незначний проміжок часу в кімнату зайшов ОСОБА_9 і вилізши на ліжко, притиснув його тулуб коліном та вдарив кілька разів молотком по голові та по тулубу, при цьому говорив, що вб`є. Від ударів він свідомість не втрачав, однак внаслідок ударів по голові подальші події він сприймав нечітко. Далі ОСОБА_9 пішов і в кімнату зайшла ОСОБА_10 , яка намагалась спинити кров на голові, що йшла з рани, однак не змогла та викликала лікарів. Потерпілий ОСОБА_11 підтвердив, що ОСОБА_9 під час події перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що у нього з ОСОБА_9 до події стосунки були нормальні і причин його оговорювати у нього, а також у ОСОБА_10 не має.

На досудовом слідстві потерпілий ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту з його участю, надав аналогічні показання (т.2 а.п.201-204, 270).

В апеляційному суді потерпілий ОСОБА_11 підтвердив, що обвинувачений коли зайшов в будинок наносив йому удари по голові молотком, а після того як він ліг на ліжко і закрився ковдрою ОСОБА_18 притиснув його коліном до ліжка і чимось вдарив по голові, чим саме він не бачив, і що то був за предмет сказати не може. Після наненесення йому по голові ударів, він вчиняв дії направленні на захист від побиття обвинуваченого. Останнній бачив, що він живий і перебуває в свідомості. На думку ОСОБА_11 якби обвинувачений хотів заподіяти йому смерть він би це зробив, бо нічого йому не заважало довести свій умисел до кінця. Вважає що у обвинуваченого не було умислу на його вбивство.
Потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції підтвердила, що ввечері 27 липня 2020 року вона перебувала у власному будинку АДРЕСА_2 і разом з нею знаходився ОСОБА_11 , який почувши стукіт у двері відчинив їх. В цей час у будинок зайшов ОСОБА_9 та одразу ж вдарив ОСОБА_11 чимось по голові і останній побіг у спальню. Вона ( ОСОБА_10 ) стала не пускати ОСОБА_9 у будинок, однак останній вдарив її металевою частиною молотка по голові та кулаком в обличчя, а також став душити рукою шию. Після цього ОСОБА_9 пішов у спальну кімнату, де на ліжку лежав ОСОБА_11 і притиснувши його коліном до ліжка, почав бити ОСОБА_11 молотком по голові. Побачивши це та злякавшись за своє здоров`я та життя вона вибігла з будинку і заховалась на городі та бачила, як через деякий час з будинку вийшов ОСОБА_9 . Після цього вона зайшла у будинок та виявила на ліжку ОСОБА_11 у якого на голові була рана з значною кровотечею, через що вона за допомогою рушника стала зупиняти кровотечу та викликала швидку допомогу.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №263 від 10 серпня 2020 року, у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: вдавленого перелому лобної кістки справа, забою головного мозку, забійних ран волосяної частини голови, які могли виникнути від неодноразової (не менше ніж 4) дій-ударів твердих тупих предметів, якими міг бути молоток в руках сторонньої людини, або будь-який аналогічний предмет, могли утворитись в строк та за обставин вказаних у постанові, не характерні для утворення при падінні з висоти власного зросту, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння; тілесні ушкодження у вигляді переломів 4,8,9 ребер зліва які могли виникнути від неодноразової (не менше ніж 3) дій-ударів тупого твердого предмету, яким міг бути молоток в руках сторонньої людини, або будь-який аналогічний предмет, могли утворитись в строк та за обставин вказаних у постанові, не характерні для утворення при падінні з висоти власного зросту, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (т.2 а.п.206-207).
Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 28.07.2020 року місцем події є домоволодіння АДРЕСА_1 , що огороджене металевим парканом. У кімнат під №3 (спальня) виявлено ліжко з одягом та постіллю і на подушках виявлено плями речовини бурого кольору, з яких зроблено та вилучено змиви з подушок, дві наволочки з подушок (т.2 а.п.176-184).

За встановлених судом фактичних обставин юридична оцінка дій обвинуваченого ОСОБА_11 як замах на умисне вбивство є неправильною.
Судом не було здобуто беззаперечних доказів того, що ОСОБА_9 діяв з прямим умислом, безпосередньо спр`ямованим на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11 та вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.І ст.115 КК України.
Згідно зі ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежати від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.
Так, 27 липня 2020 р. після бійки з потерпілим ОСОБА_11 , залишаючи будинок, ОСОБА_9 бачив та усвідомлював, що потерпілий був живий та при свідомості, а тому у випадку наявності у нього умислу на вбивство не мав жодних перешкод довести злочин до кінця, маючи при цьому, за словами ОСОБА_10 , в руках молоток та викрутку і усвідомлюючи, що йому ніхто не чинить перешкод, оскільки в кімнаті знаходиться тільки він і потерпілий.
З огляду на зазначене поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11 та доводить, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого. За таких обставин особа має нести відповідальність лише за фактично заподіянні наслідки тяжкі тілесні уушкодження.
Згідно з вимогами ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Надаючи оцінку вказаним доказам у їх сукупності, колегія суддів не має сумнівів у їх належності, допустимості та вважає такі докази достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Відтак, вважає наведені у вироку місцевого суду висновки про вчинення ОСОБА_9 закінченого замаху на умисне вбивство такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Крім того, колегія суддів виходить з досліджених під час апеляційного розгляду показань обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 , якими спростована версія обвинувачення про вчинення замаху на умисне вбивство.
При цьому колегія суддів зазначає, що показання потерпілих є послідовними, а також такими, що узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам, дослідженим апеляційним судом.
Така правова позиція узгоджується і з практикою Верховного Суду судової палати Касаційного кримінального суду, викладена в постановах по справах №710/112/16-к від 29 січня 2020 року та №732/1521/18 від 03 грудня 2019 року.
Відтак, дії ОСОБА_9 слід прекваліфікувати з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст.409 КПК України невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого та захисника. підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні з наведених вище підстав.
Істотних порушень кримінального та кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування вироку, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, зокрема, порушення права на захист, не виявлено.

При призначенні покарання ОСОБА_9 апеляційний суд відповідно до вимог ст.65 КК України, призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 є вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння та рецидив кримінальних правопорушень.
Суд врахував, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання та наявність обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , те що він по місцю проживання характеризуються посередньо, а по місцю колишньої роботи позитивно, раніше неодноразово судимий та обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, вчинених через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавленні волі, в тому числі і у вчиненні умисного тяжкого злочину.
На переконання колегії суддів, саме таке покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, відповідатиме вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображатиме співмірність злочину і кари, і таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст.407, 409, 413, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2021 року відносно ОСОБА_9 змінити.
Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 6 роки.
Призначити ОСОБА_9 покарання:
-за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців;
-за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;
-за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_9 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які утримуються під вартою, з моменту отримання ними копії судового рішення.

Суддя