Справа № 194/1456/21
Номер провадження 1-кс/194/380/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2021 року слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2021 року за № 0000250 за ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2021 року за № 0000250 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що 24.09.2021 р. приблизно о 16:05 годині ОСОБА_8 , керуючи мотоциклом марки «Jawa», рухаючись по вул. Генерала Гладкого, с. Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області, та виїжджаючи на нерегульоване перехрестя між вул. Генерала Гладкого та провул. Зарічний, с. Богуслав, Дніпропетровської області, не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ 210994-29», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по провул. Зарічному, зі сторони автодороги М04, та допустив зіткнення передньою частиною мотоциклу з вказаним автомобілем. Внаслідок зіткнення пасажирка мотоциклу ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правого коліна.

Слідчий зазначає, що 24.09.2021 р. на місці події проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригод в ході якого було оглянуто транспортний засіб, автомобіль ВАЗ 210994-29, д.н.з. НОМЕР_1 . Після проведення якого, вказаний транспортний засіб вилучено та 25.09.2021 р. направлено для зберігання на територію ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Лермонтова, буд. 15.

25.09.2021 р. вилучений автомобіль ВАЗ 210994-29, д.н.з. НОМЕР_1 у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом.

Слідчий також вказує, що під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль ВАЗ 210994-29, д.н.з. НОМЕР_1 з обов`язковою забороною розпорядження, користування та відчуження арештованим майном, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або приховування вищезазначеного автомобіля, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.
Користувачем автомобіля марки ВАЗ 210994-29, д.н.з НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з вищезазначеним, з метою запобігання приховування або знищення речового доказу автомобіля ВАЗ 210994-29, д.н.з НОМЕР_1 , шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для забезпечення проведення необхідних оглядів за участі відповідних спеціалістів, призначення в подальшому експертиз, зокрема експертизи технічного стану транспортного засобу, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 210994-29, д.н.з НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Прокурорв судовому засіданні підтримав клопотання слідчого про арешт майна, просив його задовольнити в повному обсязі,посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Також, зазначив, що автомобіль є речовим доказом, тому його необхідно арештувати для проведення відповідних експертиз.
Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання слідчого, оскільки автомобіль необхідний йому для використання в потребах сім`ї.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо клопотання слідчого заперечував, зазначив, що водій ОСОБА_4 не порушував правила ПДР та прокурором в порядку ч. 11 ст. 170 КПК України не доведено, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту автомобіля призведе до зміни або знищення вказаного майна.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подано у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.
З матеріалів клопотання видно, що відомості по кримінальному провадженню за № 0000250 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Крім того, з матеріалів долучених до клопотання встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця дородньо-транспортної пригоди від 24.09.2021 р. було вилучено автомобіль марки ВАЗ 2109 94-20, д.н.з. НОМЕР_1 , та мотоцикл марки «Java», з номером двигуна НОМЕР_2 , які в подальшому згідно з постановою слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 25.09.2021 р. визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль ВАЗ 210994-20, д.н.з НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 ..

У відповідності з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки автомобіль марки ВАЗ 2109 94-20, д.н.з. НОМЕР_1 , міг зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, може мати відношення до ДТП та її наслідків, що з врахуванням можливої необхідності проведення експертиз, свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно. Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя враховує, що відомості внесенні до ЄРДР за № 0000250 від 25.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду слідчим з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності,вважаю за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт на вищезазначене вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів та для проведення відповідних експертиз у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали провадження приходжу до висновку, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З огляду на викладене, слідчий суддя не приймає до уваги пояснення захисника власника майна надані у судовому засіданні та вважає, що слідчим та прокурором в порядку ч. 11 ст. 170 КПК України, доведено обставини, які підтверджують, що у разі незастосування заходу забезпечення у виді заборони або обмеження користування, розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення вказаного у клопотанні майна.
Заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до їх приховування, знищення, псування, перетворення, відчуження.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом кримінального правопорушення.
Крім того, слідчий суддя враховує те, що власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94,98,100,132,170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.09.2021 року, а саме на автомобіль марки ВАЗ 2109 94-20, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права особи на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається учасникам справи.
Виконання ухвали доручити слідчому СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 ..
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.
Повний текст ухвали оголошено 05.10.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1