ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/610/22 Справа № 216/1070/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Головуючий суддя - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 000028 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має загальну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:
14 липня 2003 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки;
09 серпня 2004 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, звільнений 14 серпня 2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів;
28 серпня 2008 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців;
24 грудня 2008 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавленні воля на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців, звільнений 22 квітня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 (дев`ять) місяців 3 (три) дні;
18 січня 2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні воля на строк 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців, звільнений 12 червня 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 23 (двадцять три) дні;
28 грудня 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні воля на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць;
04 жовтня 2016 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні воля на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці;
08 листопада 2016 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 150, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, звільнений 06 червня 2019 року за відбуттям строку покарання;
07 травня 2020 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки;
22 травня 2020 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 72 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки за цим вироком та покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року перерахувати в покарання у виді позбавлення волі з розрахунку, що два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.
На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуті покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року й вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Так, 12 грудня 2020 року о 07.15 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля гаражного кооперативу «Проект» на вул. Кобилянського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на смітнику знайшов, тим самим незаконно придбав, 15 (п`ятнадцять) пластикових трубочок з психотропною речовиною метамфетаміном, який почав незаконно зберігати без мети збуту для особистого вживання.
Того ж дня, 12 грудня 2020 року близько 07.25 год. ОСОБА_7 , знаходячись на лавочці біля гаражного кооперативу «Проект» неподалік будинку АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками поліції та на вимогу останніх, у присутності понятих, надав для огляду 15 (п`ятнадцять) пластикових трубочок з речовиною кристалічного походження масами 0,0533 АДРЕСА_3 , яка згідно з висновком експерта від 03 лютого 2021 року № 19/104-17/1/3/1081 містить метамфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса метамфетаміну в наданих на експертизу речовинах становить відповідно: АДРЕСА_4 , загальною масою 0,3647 г, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту для особистого вживання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вироку суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що не згоден з вироком суду першої інстанції в частини призначення покарання. Вважає, що судом порушено право на доступ до правосуддя та справедливий суд, а при призначенні остаточного покарання допущено упередженість та суворість.
Зазначає, що був позбавлений можливості висловити свою думку щодо остаточного призначення покарання.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Одним із прав, гарантованих ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, є право на справедливий судовий розгляд.
Зазначене право є одним із фундаментальних прав особи і включає в себе як право на захист, тобто право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, а також право на участь у судовому розгляді та право на оскарження постановлених щодо особи судових рішень.
Поряд з цим, хоча назване право є одним з фундаментальних прав особи, проте воно не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в закону.
Одним з таких обмежень, визначених кримінальним процесуальним законом, а саме ст. ст. 381-382 КПК України, є розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні.
За змістом вимог ч. 1 ст. 302 КПК України однією з передумов для направлення прокурором обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку є встановлення під час досудового розслідування того факту, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
При цьому за положеннями ч. 2 ст. 302 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Отже, з системного аналізу вказаних норм, видно, що саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному наслідки надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, що, у свою чергу, передбачає і з`ясування того, чи зрозумів підозрюваний, які наслідки очікують на нього у разі надання такої згоди.
Разом з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинна бути додана письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, тобто вказана норма закону передбачає обов`язкову участь захисника, як додаткову гарантію дотримання прав підозрюваної/обвинуваченої особи, а також підтвердження добровільності такої згоди та усвідомленості її наслідків.
Отже, оскільки спрощене провадження у кримінальних провадженнях щодо кримінальних проступків є обмеженням фундаментального права людини на справедливий судовий розгляд (зокрема, права на захист, права брати участь у судовому розгляді, права на оскарження судового рішення), стороною обвинувачення мають бути належним чином виконані вимоги ст. 302 КПК України, тоді як суди повинні належним чином переконатися, що сторона обвинувачення виконала зазначені вимоги, а також належним чином перевірити скарги сторони захисту (у разі їх наявності) на порушення прокурором, слідчим положень указаної статті.
Судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, та подав до суду відповідну заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була складена в присутності захисника ОСОБА_8 .
Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Щодо доводів обвинуваченого про те, що при призначенні остаточного покарання допущено упередженість та суворість, суд апеляційної інстанції не погоджується з ними виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий і відбував покарання у виді позбавлення волі, двома останніми вироками засуджений із застосуванням ст. 75 КК України, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, під наглядом лікаря-нарколога перебуває з серпня 2016 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.
Таким чином, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, мотиви, спосіб та обстановку його вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, наведені дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей і відбування покарання в місцях позбавлення волі, звільнення за двома останніми вироками від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, відсутність офіційної роботи, родини та утриманців, перебування на обліку в лікаря-нарколога через наркотичну залежність, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Суд обґрунтовано призначив остаточне покарання з застосуванням ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року, частково приєднав невідбуті покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року й вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року та призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4