Справа № 203/3883/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю скаржника - ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.303 КПК України надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій поставлено питання про скасування постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 21.05.2021 року, про закриття кримінального провадження №0001568. В обгрунтування скарги заявник посилався на те, що постанова є незаконною, однобічною та необгрунтованою; жодних дієвих заходів для ефективного досудового розслідування вжито не було; не було надано оцінки обставинам справи, відсутність підстав для його побиття та застосування кайданок працівниками поліції; не проведено одночасні допити з останніми.
В судовому засіданні скаржник та його адвокат підтримали скаргу та просили її задовольнити.
Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.
Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши скаржника та його адвоката, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження №0001568, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ч.ч.3,5 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як встановлено під час розгляду скарги, 07.10.2021 року до ЄРДР за №0001568 було внесено відомості за ч.1 ст.365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень службовими особами ГУНП в Дніпропетровській області та Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, під час проведення 28.07.2020 року обшуку в помешканні ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , чим було спричинено істотної шкоди інтересам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_7 , від 21.05.2021 року, вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях службових осіб Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення.
В оскаржуваній постанові слідчий, посилався на те, що з огляду на матеріали кримінального провадження, відомості про вчинення службовими особами Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області дій, що явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, не підтверджуються зібраними під час досудового розслідування доказами. Крім того, не знайшло підтвердження завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
При цьому, слідчий посилався на те, що під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_3 під час обшуку застосував вогнепальну зброю, а саме: зробив попереджувальний постріл з мисливської рушниці вгору, в зв`язку з чим до останнього було застосовано фізичний примус з боку працівників поліції, що підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що відповідно до ст.43 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.
Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.
Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.
Поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.
Заборонено застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї до жінок з явними ознаками вагітності, малолітніх осіб, осіб з явними ознаками обмежених можливостей або старості, крім випадків учинення ними збройного чи групового нападу, учинення збройного опору поліцейському, що загрожує життю і здоров`ю інших осіб або поліцейських, якщо відбити такий напад або опір іншими способами і засобами неможливо.

Посилаючись на застосування фізичної сили працівниками поліції до ОСОБА_3 , через застосуванням останнім зброї, слідчий в постанові про закриття кримінального провадження не надав жодної оцінки законності застосування заходів фізичного впливу, які також були застосовані до ОСОБА_6 .

Крім того, з показань ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вбачається, що попереджувальний постріл ОСОБА_3 було зроблено в гору з вікна будинку, після того як його розбили особи, які перебували на подвір`ї та які не представлялись та не були у форменому одязі. Фізичну силу до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з їх слів було застосовано вже після того, як працівників поліції пустили до будинку та останні направивши на них зброю, наказали лягти на піл та наділи кайданки. При цьому, ОСОБА_3 був без зброї.
Тобто згідно вказаних показів фізична сила до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 була застосована працівниками поліції без попередження та за обставинами, за яких не вбачалось вчинення ними дій, що посягали на життя та здоров`я інших осіб, у т.ч. поліцейських.
Проте, вказані покази належним чином не перевірено, працівників поліції та інших учасників обшуку не допитано, за наявності розбіжностей в показах одночасні допити не проведено та не надано мотивованої оцінки фактичним обставинам та діям працівників поліції з урахуванням, зокрема, приписів ст.43 Закону України «Про Національну поліцію».
Не було ініційовано проведення службового розслідування та не долучено його висновків.
В оскаржуваній постанові слідчий посилався на те, що в ході досудового розслідування не знайшло підтвердження завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
В той час, як згідно наявного у матеріалах кримінального провадження висновку судово-медичного експерта №2300 від 19.08.2020 року у ОСОБА_3 виявлено легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, шо могли бути заподіяні у термін, на який вказував обстежений.
З огляду на наявність відомостей щодо вчинення працівниками поліції дій, що супроводжувались насильством, не вирішено питання щодо належної правової кваліфікації дій останніх.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 21.05.2021 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнята передчасно, без всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, належним чином не мотивована та необгрунтована, а тому не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,93,94,110,303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_7 , від 21 травня 2021 року, про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №0001568.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1