Справа № 372/1854/17
Провадження № 1-кп-3/22
В И Р О К
іменем України

23 лютого 2022 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000654 за обвинуваченням:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Плоске, Броварського району, Київської області, громадянки України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за наступних обставин.

09 квітня 2017 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_15 , діючи за попередньою злочинною змовою спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, переслідуючи злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, шляхом вільного доступу через незамкнені вхідні двері проникли до будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_15 спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою, переслідуючи злочинний намір, при цьому попередньо домовившись про обставини вчинення нападу на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_14 , висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, які ОСОБА_14 сприймала, як реальну погрозу, наказали останній сидіти на ліжку, чим зломили їх волю до опору та вимагали грошові кошти в сумі 30 тисяч доларів США.

Після цього, ОСОБА_15 , діючи за попередньою злочинною змовою спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, умисно, впевнившись в тому, що дії та воля потерпілої ОСОБА_14 повністю подавлені, з метою реалізації їх злочинного умислу на вчинення розбійного нападу на останню, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_14 , а саме мобільним телефоном марки «Fly МС 170 DS» вартістю 285 гривень, мобільним телефоном марки «Lenovo А 6000» вартістю 1444 гривень, грошовими коштами в сумі 5000 гривень та в подальшому зникли з місця вчинення злочину.

В результаті злочинних дій, а саме розбійного нападу ОСОБА_15 спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_14 , чим спричинили останній матеріальної шкоди на загальну суму близько 6729 гривень.

Дії ОСОБА_15 , прокурором кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_15 , вину в інкримінованому злочині не визнала повністю, підтвердила свої анкетні дані, та вказала, що в кримінальному провадженні за №0000654 від 09.04.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, вона себе винною не визнає, оскільки їй не відомо нічого про обставини дано кримінального правопорушення та ніякого злочину не скоювала.

Також повідомила суду . що при її затриманні в 2017 році їй не було надано захисника на її вимоги та таким чином порушено право на захист. Після закінчення досудового слідства їй та її захиснику ніхто матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК не відкривав, тому їй не відомо якими доказами прокурор обґрунтовує її обвинувачення. Крім цього обвинувачена пояснила , що потерпілу ОСОБА_14 , вона дійсно знає, оскільки в 2016 році доглядала дану жінку, оскільки вона сама не пересувається, більше після того вона її не бачила та не спілкувалася.

Захисник ОСОБА_13 просив виправдати ОСОБА_16 оскільки стороною обвинувачення не доведено вини обвинуваченої в скоєні інкримінованого злочину. Крім того вказав, що матеріали кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України ні обвинуваченій , ні її захисту не відкривалися, що є грубим порушення кримінального процесу та прав обвинуваченої.

Так, державним обвинуваченням винуватість ОСОБА_15 обґрунтовувалась показаннями свідків ОСОБА_17 ,, ОСОБА_18 ОСОБА_19 та потерпілої ОСОБА_14 , протоколом визнання речовим доказом.

Потерпіла ОСОБА_14 , в режимі відео конференції в судовому засіданні пояснила, що відносно неї в 2017 році було скоєно злочин, а саме жінка та чоловік які перебували в масках забрали в неї сумочку в якій був телефон та чотири тисячі гривні. Також потерпіла пояснила що, обвинувачена раніше працювала в неї «сиділкою» та доглядала її, оскільки вона інвалід першої групи. Особи які забрали в неї сумочку були в масках, тому вона їх облич не бачила. На даний час вона претензій до них не має, дані особи насильства до неї не застосовували, лише взяли сумочку та пішли.

Крім згаданих показань судом досліджено наступні докази: 1) протокол про прийнятя заяви про злочин (т.2 а.с.108); протокол огляду місця події (т.2 а.с.112-142); відтвореним в судовому засіданні ДВД диском з записом з камер спостереження (т.а.с.145); протокол обшуку (т.2 а.с. 147-153); протокол проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_14 (т.2 а.с.171-177); протокол пред`явлення особи для впізнання (т.2 а.с. 178-181); постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів (т.2 а.с.187-188).
У відповідності до частини першої статті 84 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно частин першої та другої статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини дванадцятої статті 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
У частині першій статті 290 КПК України передбачено, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті (частина сьома статті 290 КПК України).
Згідно частини дев`ятої статті 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
З огляду на відсутність документів, складених у відповідності до положень частини дев`ятої статті 290 КПК України, докази, досліджені в судовому засіданні, які були зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, є недопустимими.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Згідно частини першої статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
У частині другі статті 187 КК України передбачено кримінальну відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.» (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Докази обставин кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 187 КК України, наведених в обвинувальному акті, відсутні, оскільки надані стороною обвинувачення докази не відкривалися обвинуваченій та її захиснику, про що вказує прокурор в своїх поясненнях в судовому засіданні, тому є недопустимим доказом, також не виступають допустимим доказом. Відтак, подію даного кримінального правопорушення не доведено та не доведено що саме обвинувачена вчинила кримінальне правопорушеня в якому вона обвинувачується.
Згідно пункту 1 частини першої статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись статтями 94, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_15 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 187 КК України, у зв`язку з недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується.
Витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні віднести за рахунок держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1