Справа № 752/6549/20
Провадження № 1-кп/752/854/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001341 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой АР Крим, українця, громадянина України, із неповною вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

представника потерпілого - ОСОБА_11

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_12 ,

встановив:
І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
12.02.2020 о 14 год. 20 хв.. ОСОБА_6 , перебуваючи у гуртожитку № 25 Міжрегіональної академії управління персоналом, що розташований по вулиці Фрометівській, 2 у місті Києві, постукав у кімнату № НОМЕР_1 та потерпілий ОСОБА_10 його впустив.

Перебуваючи у кімнаті з волі власника обвинувачений звернувся із проханням запозичення грошових коштів. Коли йому було відмовлено, в обвинуваченого виник умисел на вчинення розбою. З цією метою, діставши газовий балончик та ніж із поясної сумки та погрожуючи заподіянням фізичного насильства небезпечного для здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , наказав останньому віддати йому грошові кошти які були в нього при собі. В свою чергу потерпілий ОСОБА_10 , побоюючись за своє здоров`я, під погрозою застосування насильства небезпечного для йогоздоров`я, дістав з кишені своєї куртки грошові кошти у розмірі 300 грн. та передав їх ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_13 залишив місце вчинення злочину, завдавши своїм злочинними діями потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку у розмірі 300 гривень.

ІІ. Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення винним у вчиненні якого в изнається обвинувачений.
Обвинувачений ОСОБА_6 визнається винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для здоров`я (розбій)

ІІІ. Позиція обвинуваченого.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що винним себе визнає частково. Пояснив суду, що 12.02.2020 він прийшов до гуртожитку, у якому проживав раніше за речами, які в нього там залишились. Комендант залишила його речі у камері схову, та дозволяла за ними приходити, так як у нього не було постійного місця проживання і жив він на зйомній квартирі. На вході у охоронця він спитав, чи може пройти, той його пропустив. Він пішов забрав свою кофту. У нього був складний період у житті не було коштів на квартиру та їжу, нікого не було поруч у ОСОБА_14 , він не місцевий, тому вирішив у когось попросити коштів. Пішов постукав у першу кімнату, йому відчинив ОСОБА_15 . У кімнаті було двоє осіб. Він попросив кошти, трохи підвищив голос, і потерпілий дав йому гроші. Коли він діставав із сумки гаманець, щоб покласти туди кошти, то у руках у нього був балон і ніж. Раніше він проживав на другому поверсі. Міг пересікатись із потерпілим, але особисто не знав. Точну суму назвати не може це було 200-300 грн. Кошти просив в борг. Гроші витратив на їжу.

Після цього він зрозумів, що накоїв. У нього була депресія, суїцидальні думки, він звертався за психологічною допомогою.

Він вибачився перед потерпілим, відшкодував йому матеріальні збитки та моральну шкоду.

Свої дії розцінює як вимагання. Він нікого не бив, та не діставав ніж з балончиком для погроз. До подій того дня міг бачити свідка ОСОБА_16 , але не пам`ятає.

IV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Винність обвинуваченого доведена доказами, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності і на підтвердження встановлених колегією суддів обставин, свідчать наступні, безпосередньо досліджені докази, які колегія суддів враховує та бере до уваги.

Потерпілий ОСОБА_10 , надав суду показання про те, що з обвинуваченим до події знайомий не був, бачив того у гуртожитку. Зазначив, що проникнення у кімнату не було. 12.02.2020 він перебував у своїй кімнаті по вул. Фрометівська це гуртожиток МАУП. Йому постукали у двері. Коли він відкрив, то побачив обвинуваченого і ще одну людину, в руках обвинуваченого нічого не було. Обвинувачений попросив зайти, він його впустив, добровільно, без примусу. Мету візиту обвинуваченого не знав. Коли обвинувачений опинився в кімнаті, дістав балончик та почав погрожувати, просив гроші, він відмовився, сказав, що не має грошей та почались інші погрози щодо матеріальних речей (ноутбуку і телефону). Після того, як він віддав обвинуваченому 300 грн., той дістав ніж (складний, лезо синього кольору, 10-15 сантиметрів). Він хвилювався за своє життя.

Впускав до кімнати обвинуваченого по своїй волі, в цей момент не хвилювався. Шкоду йому відшкодували.

Свідок ОСОБА_16 (який був допитаний у пристуності законного представника) надав суду показання про те, що 12.02.2020 у їх кімнату зайшов обвинувачений і попросив зайняти гроші, сказав «пацани, позичте 500 грн., будь ласка, потрібно терміново» Вони сказали, що немає і тоді він почав вимагати гроші, підійшов до його сусіда по кімнаті і почав вимагати гроші у того, і під погрозами забрати ноутбук та здати його в ломбард, обвинувачений виманив у його сусіда якусь суму грошей. У кімнату обвинуваченого пустив сусід. Спочатку у руках в обвинуваченого нічого не було, коли вони відмовили позичити гроші, той дістав балончик і через деякий час ще дістав ніж, але не застосовував їх. Базилевич (потерпілий) віддав йому гроші, які взяв із куртки. Обвинувачений погрожував їм обом. Коли обвинуваченому потерпілий дав гроші, той пішов. Таких випадків раніше не було. Йому безпосередньо не погрожував, він взагалі до обох звертався. Обвинувачений дав йому ляпаса, він з цього приводу не звертався до поліції, заяву не писав.

Покази свідків ОСОБА_17 (охоронця), ОСОБА_18 (прибиральниці), ОСОБА_19 (коменданта) колегія суддів приймає до уваги частково. Так, зазначені свідки підтвердили факт того, що 12.02.2020 бачили ОСОБА_6 , який був колишнім студентом та проживав у гуртожитку. Його речі були залишені в гуртожитку в кімнаті схову, за якими він міг приходити. Крім того, свідки зазначили, що гуртожиток можна відвідувати з 14-00 до 22-00 години.

Колегією суддів було прийнято відмову сторони обвинувачення від свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

На підтвердження встановлених колегією суддів обставин свідчать також протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, які були досліджені судом, зокрема:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.02.2020 від ОСОБА_10 з приводу того, що 12.02.2020 приблизно о 14 год. 30 хв. АДРЕСА_3 особа на ім`я ОСОБА_25 зайшла до кімнати та погрожуючи газовим балончиком та ножем забрала 300 грн. (т. 2 а.с. 40);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 17.02.2020 із довідкою до нього, відповідно до даних яких потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_26 , який 12.02.2020 за адресою: АДРЕСА_3 під погрозою застосування ножа та газового балончика передав грошові кошти у розмірі 300 грн. (т. 2 а.с. 42-45);

- протокол огляду місця події від 17.02.2020 із фототаблицею до нього відповідно до якого слідчим у присутності понятих оглянуто вхідні двері кімнати 310 по вул. Фрометівська, 25 у м. Києві, та саму кімнату. Замок вхідних дверей без видимих пошкоджень, зліва від дверної ручки виявлено вм`ятину, на рамі повздовжні тріщини. У жилій кімнаті розташовані зліва на право від входу під стіною розташовані меблі: шафа для одягу, шафа з посудом та продуктами, холодильник, стіл зі стільцем, односпальне ліжко з тумбою, шафа для одягу,односпальне ліжко з тумбою. Металопластикові вікна видимих пошкоджень не мають (т. 2 а.с. 46-54);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 28.02.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 12.02.2020 була у приміщенні гуртожитку АДРЕСА_4 , в руках у якої знаходився газовий балончик (т. 2 а.с. 50-62)

Колегія суддів вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_6 та визнання його винуватості.

Наступні докази:

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.02.2020 проведеного за участі свідка ОСОБА_27 (т. 2 а.с. 55-58); колегія суддів не враховує та не бере до уваги, оскільки він стосується подій 31.01.2020 та виходить за рамки пред`явленого обвинувачення;

- протокол огляду відеозапису від 10.03.2020 із додатком диском з відеозаписом події 12.02.2020 приблизно о 14-00 год, що мало місце за адресою: АДРЕСА_3 , не можна вважати належним доказом, оскільки осіб, що зображені на ньому неможливо ідентифікувати, крім того, самої події злочину на ньому не зафіксовано (т. 2 а.с. 65-68)

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що він розбій не вчиняв, та не використовував газовий балончик і ніж, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для здоров`я, колегія суддів не приймає, оскільки вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_16 .

Покази свідків ОСОБА_17 (охоронця), ОСОБА_18 (прибиральниці), ОСОБА_19 (коменданта) в частині опису події, що відбувалась 12.02.2020 на другому поверсі у кімнаті 213 щодо того, що ОСОБА_6 заприскав когось газовим балончиком, колегія суддів не приймає, оскільки вони не підтверджують фактичних обставин вчинення обвинуваченим злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та виходять за рамки пред`явленого обвинувачення, оскільки інкриміновані події відбувались у кімнаті 310

З огляду на те, що потерпілий був безпосередньо допитаний судом, покази свідка ОСОБА_27 (сусіда по кімнаті потерпілого) колегія суддів не приймає до уваги, так як вони являються показаннями з чужих слів у розумінні ч.6 ст. 97 КПК України. Зокрема, свідок зазначав, що зі слів потерпілого йому відомо, що обвинувачений зі спільником прийшли до їхньої кімнати та погрожуючи ножем і балончиком вимагали гроші. Між тим, ці показання суперечать показам потерпілого ОСОБА_28 та свідка ОСОБА_16 .

V. Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність вийти за межі висунутого обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувачення, відображеного у обвинувальному акті, і змінити правову кваліфікацію злочину з ч. 3 ст. 187 КК України, на ч. 1 ст. 187 КК України, виключивши таку кваліфікуючу ознаку, як «проникнення у житло» враховуючи, що це не погіршує становище обвинуваченого.

Так, ВП ВС України за результатами розгляду провадження № 569/1111/16-к зробила наступний правовий висновок щодо застосування норми права (кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України) «проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном»

Як видно з показань потерпілого ОСОБА_10 він добровільно без примусу, погроз чи застосування насильства впустив обвинуваченого ОСОБА_6 в кімнату АДРЕСА_5 .

В свою чергу, із показань обвинуваченого убачається, що умисел на вчинення розбою у нього виник після того, як йому було відмовлено у запозиченні коштів, що підтверджується показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_16 .

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що в обвинуваченого був відсутній умисел на незаконне потрапляння до житла потерпілого, що свідчить, про відсутність такої кваліфікуючої ознаки як «проникнення у житло»

VІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_29 у відповідності зі ст. 66 КК України є каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

VІІ. Мотиви призначення покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідно до ст. 65 КК України, колегія суддів враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином;

- особу винного ОСОБА_6 який раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений;

- наявність обставин, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжує.

На підставі викладеного, з врахуванням того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, колегія суддів надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- диск з відеозаписом подій 12.02.2020 приблизно о 14 год. 00 хв., що мало місце за адресою: АДРЕСА_3 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 68) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3