ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/41/22 Справа № 204/9104/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року про задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Південне Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України.
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 31 липня 2020 року, тобто до 20 січня 2022 року, без визначення розміру застави.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме існує ризик того, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час органами досудового розслідування не в повній мірі задокументовано, зафіксовано та викрито злочину діяльність підозрюваних; також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі анкетні дані, та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, що виправдовує продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодилась з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року у кримінальному провадженні № 0000537 від 31 липня 2020 року, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України - скасувати, як незаконну та необгрунтовану.
Постановити нову ухвалу якою в задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначена ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою.
Зазначає, що діючий КК України не містить чітких визначень понять вора в законі, суб`єкта підвищеного кримінального впливу, злочинний вплив, зокрема/чи є суб`єкт злочинів, передбачених ст. 255-255-3 КК України особою, що має не зняту чи непогашену судимість, за скоєння корисливих злочинів, та з яких саме суб`єктивних характеристик та дій такої особи має визначатися злочинний вплив та авторитет такого суб`єкта злочину, у тому числі ким він надається.
Вважає, що підозра є не конкретизованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, вже тривалий час ОСОБА_7 перебуває під вартою.
Окрім того, оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам ст.196, 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.
Зауважує, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, пенсіонер, через свій вік має хронічні захворювання, однак не має змоги отримувати належну медичну допомогу.
Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі не навів мотивування у зв`язку із чим вона прийшла до висновку, який би свідчив, що менш суворі запобіжні заходи ніж продовження тримання під вартою не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтувала належним чином наявність обставин обрання запобіжного заходу саме у вигляді най суворіш ого запобіжного заходу.
При цьому слідчим суддею Красногвардійського районного суду вже в котрий раз не розглядалась можливість застосувати альтернативний запобіжний захід.
Посилається на те, що слідчим суддею не зазначено в ухвалі будь які посилання на те, що саме з обставин справи, які докази змусили суд дійти висновку про актуальність законодавчо визначених підстав для продовження відносно ОСОБА_7 саме тримання під вартою.
Вказує на те, що під час продовження дії запобіжного заходу суд порушив норми процесуального права, оскільки оскаржувана ухвала суду не містить обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також не містить посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини, а прокурор не довів адекватність такого втручання в право на свободу підозрюваного.
Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слідчий суддя порушила принцип змагальності сторін у поданні доказів та обгрунтуванні своїх доводів, надавши перевагу стороні обвинувачення.
В порушення ч.2 ст. 194 КПК України слідчий суддя не виконав зобов`язання постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час запобіжного заходу (продовження) прокурор не доведе наявність всіх обставин щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В порушення ст. 199 КПК слідчий суддя продовжила застосування виняткового, найбільш обтяжливого запобіжного заходу за відсутності достатніх фактичних даних, доказів і обґрунтувань застосування найсуворішого запобіжного заходу, не обгрунтована виключність такого підходу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції та вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може не виконати покладені на нього процесуальні обов`язки, переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється чи обвинувачується.
Відповідно до ст. 199 КПК України у випадку виникнення необхідності продовження строку тримання особи під вартою, прокурором, або слідчим за погодженням з прокурором подається клопотання про продовження строку тримання під вартою, яке повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000537 від 31.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України.
01 квітня 2021 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2021 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 30.05.2021 року.
На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 органом досудового розслідування зібрано певні докази, які вказують на можливу причетність останньго до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України.
Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
На підставі викладеного, доводи апелянта про необґрунтованість підозри, колегія суддів вважає безпідставними.
Як вбачається з матеріалів клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , воно містить в собі обґрунтований виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися і тому подальше тримання під вартою останнього є виправданим та викладені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .
Також, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.
Враховуючи те, що прокурором обґрунтовано припущення, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, під загрозою можливого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на момент розгляду клопотання слідчого не зменшилися.
Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, зазначених в ч.3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також те, що прокурором доведено, що зазначені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином забезпечить проведення слідчих та процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 належним чином мотивовані та підтверджуються наданими доказами, які містяться в матеріалах клопотання. Враховуючи характер та ступінь тяжкості злочинів у вчиненні, яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними виходячи з наступного.
Так, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду обумовлений тим, що ОСОБА_7 усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час органами досудового розслідування не в повній мірі задокументовано, зафіксовано та викрито злочину діяльність підозрюваних; також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі анкетні дані, та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, на думку колегії суддів, необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
Доводи ж захисту про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, характеризуючі підозрюваного, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочинів, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за них у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та продовжено до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисника не зазначено переконливих доводів про зменшення або відсутність ризиків, вказаних в клопотанні та встановлених слідчим суддею.
Доводи апелянта про те, що до підозрюваний ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки апелянтом не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваної своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до неодноразових рішень Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, та не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4