Дата документу 03.11.2021 Справа № 554/6449/21

УХВАЛА
Іменем України

03 листопада 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просила скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 25.08.2021 року про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000113, внесеному до ЄРДР 25.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365 ч.1, 366 ч.1,367 ч.1 КК України.
В обґрунтування скарги заявник вказала, що слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000113, внесеного до ЄРДР 25.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365 ч.1, 366 ч.1,367 ч.1 КК України.
У рамках даного кримінального провадження заявник звернулась із заявою про залучення її до провадження як потерпілої.
Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 25.08.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 до вказаного провадження як потерпілої, оскільки на думку слідчого, відсутні докази завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.
Постанову від 25.08.2021 року заявник вважає незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що права і обов`язки потерпілого виникли у неї з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення.
У даному кримінальному провадженні слідчі (розшукові) дії не проводились, не було допитано ОСОБА_3 з приводу спричиненої їй шкоди, не допитано осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, не було отримано ряд документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.
Без офіційного визнання її потерпілою від вказаного кримінального правопорушення порушується принцип змагальності, передбачений ст.22 КПК України.
В судовому засіданні заявник - ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила вимоги задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.
Представник заявника адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала, просила вимоги задовольнити.
Слідчий, прокурор до суду повторно не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, адвоката, дослідивши матеріали скарги, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Встановлено, що в провадженні слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000113, внесеного до ЄРДР 25.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365 ч.1, 366 ч.1,367 ч.1 КК України.
Відповідно до скарги, заявником до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, подано клопотання про визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 25.08.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 24.06.2021 року про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000113, внесеному до ЄРДР 25.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365 ч.1, 366 ч.1,367 ч.1 КК України.
Згідно постанови слідчого, відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки, зокрема, на даний час під час проведення досудового розслідування не встановлено об`єктивних ознак об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365 ч.1, 366 ч.1,367 ч.1 КК України, та не здобуто будь-яких доказів їх вчинення, що в свою чергу виключає завдання шкоди ОСОБА_3 (а.с.5-7 - постанова).

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав або відмовити, про що виноситься вмотивована постанова.
Таким чином, слідчим ОСОБА_5 відповідно до ухвали слідчого судді вирішено клопотання ОСОБА_3 від 24.06.2021 року про визнання її потерпілою, прийнята постанова від 25.08.2021 року містить обґрунтування відмови у задоволенні вимог клопотання.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено, відсутність підстав для задоволення клопотання, в якому ОСОБА_3 просить визнати її потерпілою.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1