УХВАЛА
Іменем України
19.01.2022 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кіровськ Луганської області, з повною загальною освітою, не працює, одружений, однак з дружиною не підтримують стосунки 6 років, проживають окремо, під час судового засідання 25.11.2021 вказав, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , під час судового засідання 19.01.2022 вказав, що з початку 2021 року мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 17.09.2003 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 188, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років;
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 21.05.2004 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 188, на підставі ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць;
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 30.09.2010 за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком 3 місяці;
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 24.11.2010 за ч. 2 ст. 185, КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік;
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 15.04.2011 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки;
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 23.01.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки;
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 05.03.2014 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 301, ч. 1 ст. 321, ст. 395, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;
- вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2014 за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік;
- вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2014 за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 316 КК України, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 10 днів;
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 23.09.2014 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 9 місяців;
- вироком Барського районного суду Вінницької області від 24.02.2015 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
УСТАНОВИВ:
У провадженні Барського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час судового засідання на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 діб, оскільки, на думку прокурора, ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Також прокурор подав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою, у якому зазначив про наявність таких ризиків:
- переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 є особою молодого віку, не має постійного місця роботи та постійного прибутку, не має сталих соціальних зв`язків, за наявності нагоди може залишити межі Жмеринського району та переховуватись від суду, так як останнього нічого не стримує; крім того, ОСОБА_3 без поважної причини неодноразово не з`являвся за викликом до Барського районного суду Вінницької області для проведення судового засідання. Неявка обвинуваченого перешкоджає проведенню судових засідань та подальшого розгляду справи. Дане свідчить про те, що особа переховується від суду з метою уникнення відповідальності та затягування судового розгляду кримінального провадження;
- незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки ОСОБА_3 відомо їх місце проживання;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 вказав, що подальше тримання під вартою ОСОБА_3 є недоцільним, з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_3 живе з мамою та донькою. Зазначив, що у разі необхідності суд може обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, щоб ОСОБА_3 міг працювати.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.
Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали провадження, суд дійшов висновку про доцільність тримання обвинуваченого під вартою, з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З огляду на викладені положення процесуального законодавства, суд дійшов висновку, що законодавець обмежив сторони у можливості подання на стадії судового розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу, тому суд вирішує дане питання на підставі положень ст. 331 КПК України, а не на підставі клопотання прокурора.
При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , суд ураховує, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява № 34578/97 від 31.07.2000).
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд вважає, що під час розгляду питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, слід керуватися положеннями ст. 194 КПК України, відповідно до яких, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні було доведено, що існує ризик того, що ОСОБА_3 буде переховуватись від суду, оскільки останній на неодноразові виклики у судові засідання не з`являвся, при цьому особисто отримував судові повістки у приміщенні суду, причини неявки не повідомляв, ухвали суду про його привід від 05.11.2020, 25.11.2020, 05.02.2021, 04.08.2021, 06.10.2021 не були виконані; а також ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, який, на думку суду, є дуже високим, з огляду на те, що обвинувачений має одинадцять судимостей, жодна з яких не погашена.
Під час судового засідання 19.01.2022 стороною захисту не було наведено нових переконливих обставин, які б впливали на вид запобіжного заходу, який слід застосувати відносно обвинуваченого.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у кримінальному провадженні наявні ризики того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, у зв`язку з тим, що притягується до відповідальності за вчинення тяжких злочинів; незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім цього, на виконання положень ч. 1 ст. 178 КПК України, вирішуючи питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим; вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, які дозволяють утримувати його під вартою; відсутність у обвинуваченого місця роботи, негативну репутацію обвинуваченого, що пов`язана з неодноразовим вчиненням умисних злочинів, серед яких злочини проти власності, злочини проти громадської безпеки, злочини проти громадського порядку та моральності, злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, злочини проти правосуддя.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. 176-178, 183, 199, 196, 331, 350, 395 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на 60 діб, тобто до 19.03.2022.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя