Провадження № 1-кп/686/392/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурорів Хмельницької місцевої прокуратури: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , законного представника малолітньої ОСОБА_7 , законних представників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , осіб які вчинили суспільно небезпечне діяння: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , представника служби у справах дітей ОСОБА_15 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницького кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Хмельницького, українка, громадянка України, із неповною середньою освітою, навчається в 7-Д класі Хмельницького навчально-виховного об`єднання №28, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,-
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Хмельницького, українка, громадянка України, із неповною середньою освітою, навчається в 7-В класі Хмельницького навчально-виховного об`єднання №28, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,-
за клопотанням про застосування до малолітніх осіб примусових заходів виховного характеру за ч. 2 ст. 126 КК України.
03.04.2019р. близько 16:00 год., малолітня ОСОБА_16 , 2005 року народження, яка оголошена в розшук ухвалою суду, далі ОСОБА1 спільно із малолітніми ОСОБА_14 , та ОСОБА_13 , 2006 років народження перебуваючи на даху недобудованої будівлі, яка розташована поблизу приміщення гуртожитку Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії, що за адресою вул. Проскурівського Підпілля, 139, в м. Хмельницькому, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин до малолітньої ОСОБА_6 , з метою нанесення їй ударів, умисно, спільно розподіливши між собою по черговість завдання ударів малолітній ОСОБА_6 вирішили завдавати по одному удару кожна в обличчя потерпілої.
Так, малолітня ОСОБА1, першою підійшла до малолітньої ОСОБА_6 , та нанесла один удар долонею правої руки в ліву щоку останньої, внаслідок чого завдала їй фізичного болю та не спричинила тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_13 , другою підійшла до малолітньої ОСОБА_6 , та нанесла один удар долонею лівої руки по обличчю, в район правої щоки останньої, внаслідок чого завдала їй фізичного болю та не спричинила тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_14 , третьою підійшла до малолітньої ОСОБА_6 , та нанесла один удар долонею правої руки по обличчю, в район лівої щоки останньої, внаслідок чого завдала їй фізичного болю та не спричинила тілесні ушкодження.
Даними діями малолітні ОСОБА_14 , ОСОБА_13 вчинили суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, а саме умисне завдання удару, яке завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб.
Винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в скоєні суспільно небезпечного діяння підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
Показаннями самих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 про те, що дійсно 03.04.2019р. близько 16:00 год., за ініціативою ОСОБА_16 інші малолітні ОСОБА_14 та ОСОБА_13 діючи спільно і перебуваючи на даху недобудованої будівлі, що розташована поблизу приміщення гуртожитку Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії на ґрунті особистих неприязних відносин до малолітньої ОСОБА_6 всі троє по черзі нанесли їй удари в обличчя потерпілої.
Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила, що дійсно вона 03.04.2019р. близько 16:00 год., була на даху недобудованої будівлі, що розташована поблизу приміщення гуртожитку Хмельницької гуманітарно-педагогічної академії куди її запросили ОСОБА_16 ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і там дані особи по черзі підходили до неї та наносили їй удари руками в обличчя. Від нанесених ударів вона відчувала фізичну біль але їй не було спричинено тілесні ушкодження.
Фактичні обставини і покази потерпілої та ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтверджуються показами свідків.
Допитані в суді свідки: ОСОБА_17 показала, що зібралась компанія серед яких були ОСОБА_16 ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , якай йшла в школу з метою з`ясувати стосунки із ОСОБА_6 , проте вона із ними не пішла, а свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 повідомили, що вони були очевидцями побиття потерпілої з боку ОСОБА_16 ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а свідок ОСОБА_20 цю подію знімав на телефон і згодом розіслав знайомим та потерпілій.
Досліджені в ході судового розгляду докази: покази ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , потерпілої, свідків є допустимими доказами, оскільки в ході судового розгляду вони були отримані та досліджені судом безпосередньо відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КПК України, покази даних осіб узгоджуються між особою із показами один одного та фактичними обставинами і в ході судового розгляду суду не надані докази та доводи, що дані особи дали завідомо неправдиві показання.
Крім показів свідків, потерпілих та малолітніх осіб щодо яких ставиться питання про примусових заходів виховного характеру, вина ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у вчиненні правопорушення підтверджується і письмовими доказами.
Згідно протоколу прийняття заяви від 09.04.2019 року ОСОБА_6 звернулась із відповідною заявою в правоохоронні органи по факту її побиття та згідно витягу із ЄРДР від 09.-04.2019 року внесено відомості за ч. 2 ст. 126 КК України.
Відповідно протоколу огляду від 09.04.2019 року оглянута Інтернет сторінка сайту соціальної мережі «Фейсбук» за відповідним адресом і посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 о 7 годині 20 хв. зроблений допис із назвою «Наочний приклад боулінгу у м. Хмельницький. Сподіваємось, що розбишаки будуть покаранні», до якого прикріплений відеозапис. Даний відеозапис зафіксовано на оптичний диск, який було переглянуто в судовому засіданні і на якому відображено, що по колу стоять четверо дівчат та в послідуючому по черзі підходять до потерпілої ОСОБА_6 підходить ОСОБА_16 наносить рукою удар по обличчі потерпілої і говорить хто далі, а після цього до потерпілої підходять ОСОБА_14 та ОСОБА_13 і також рукою по черзі наносять удари в облич потерпілої. В ході судового розгляду ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтвердили, що на відео це саме вони і вони наносили удари потерпілій.
Надані суду письмові докази суд визнає допустимими доказами, оскільки вони отримані, а дані які зафіксовані в них здійснено відповідно до вимог КПК України, сторонами процесу не ставилось під сумнів їх допустимість, належність та достовірність.
Суд дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази в судовому засіданні, здійснивши їх оцінку та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у вчинені злочину доведена відповідними доказами в сукупності і тому ОСОБА_14 та ОСОБА_13 слід визнати винними у вченні суспільно небезпечне діяння, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, яке завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб.
Прокурор, потерпіла, її законний представник, захисники, законні представники неповнолітніх просять застосувати до ОСОБА_14 та ОСОБА_13 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки даних осіб,
Враховуючи думку учасників процесу, а також ті обставини, що на сьогодні малолітня Малолітня ОСОБА_13 на обліках у лікарня нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризувалася як спокійна, не конфліктна, з адекватною поведінкою, має навчальні досягнення високого та достатнього рівнів. Вихованням доньки займаються обоє батьків, постійно відвідують батьківські збори, підтримають зв`язок з класним керівником, а малолітня ОСОБА_14 на обліках у лікарня нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризувалася як здібна, спокійна та впевнена у власних здібностях учениця, має навчальні досягнення середнього, достатнього та високого рівнів, і ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вперше вчинили суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 126 КК України, а в подальшому поводилися бездоганно, суд вважає, за доцільне застосувати до них примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення відповідних вимог.
Цивільний відповідач ОСОБА_8 заявлені позовні вимоги визнав частково.
Суд заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди із ОСОБА_8 вважає обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних обставин.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
В ході судового розгляду було встановлено, що потерпілій ОСОБА_6 були завдані удари, які завдали фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, безпосередньо ОСОБА_14 завданий один удар. Позивачами не надано доказів глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення її можливості їх реалізації, тому суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є не обґрунтованим, а тому вимоги в частині повного задоволення розміру моральної шкоди не підлягають задоволенню.
Суд з врахуванням вимог розумності і справедливості вважає, що розумним та справедливим розміром завданої моральної шкоди є сума в розмірі 3000 гривень
Відповідно до ч. 1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов`язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття (ч. 5 ст. 1178 ЦК України).
Оскільки шкода ОСОБА_6 була завдана безпосередньо і малолітньою ОСОБА_13 , яка на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України (03.04.2019р.) не досягла чотирнадцяти років, а тому в силу приписів статті 1178 ЦК України обов`язок щодо відшкодування належними відповідачами за вищевказаним позовом є їх батько відповідно: ОСОБА_22 .
Керуючись ст.ст. 129, 500, 501, КПК України, суд
Застосувати до малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітньої ОСОБА_13 у вигляді: не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 години по 06:00 годину,
Застосувати щодо малолітньої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітньої ОСОБА_14 у вигляді: не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22:00 годину по 06:00 годину.
Примусовий захід виховного характеру відносно ОСОБА_13 ОСОБА_14 відповідно до частини 2 статті 105 КК України встановити терміном на один рік.
Цивільний задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя