Провадження № 11-сс/811/1318/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17 листопада 2021 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі.

Накладено арешт на: 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23573552; автомобіль Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 .

Заборонено користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій з вказаним майном.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки комунальній установі Сокальської районної ради Львівської області «Центр з обслуговування закладів освіти Сокальського району» було завдано матеріальної шкоди, що підтверджується висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Івано-Франківського відділення від 03 червня 2021 року, слідчий суддя приходить до переконання, що в подальшому представником останнього може бути заявлено цивільний позов. Відтак, з метою забезпечення виконання завдань, передбачених ст.ст. 2, 170 КПК України та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, клопотання слідчого задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про арешт майна у цьому кримінальному провадженні.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що клопотання слідчого розглядалось у відсутності апелянта та його захисника, при тому їх не було повідомлено про розгляд вказаного клопотання, що призвело до грубого порушення його законних прав та ухвалення незаконного рішення, зокрема накладення арешту на чужу квартиру.

Вказує, що не погоджується із оскаржуваною ухвалою та вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки клопотання слідчого про накладення арешту на майно не підлягало до задоволення, тим більше у вигляді заборони користуватися цим майном, про що слідчий не просив.

Наголошує, що арешт майна частки квартири, яка не є власністю підозрюваного та два автомобілі, один із яких (ВАЗ) у апелянта немає більше 20 років накладений безпідставно, з порушенням вимог процесуального закону і його законних прав.

Звертає увагу, що частка квартири та автомобілі не є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, які потребують збереження, оскільки вказане майно не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, і про таке не йшлося у клопотанні та в оскаржуваній ухвалі.

Зазначає, що майно, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою не є і не може бути об`єктом спеціальної конфіскації, оскільки під жодну із підстав, визначених ст. 96-2 КК України не підпадають.

Крім того, покликається на те, що санкція ч.1 ст. 367 КК України не передбачає конфіскації майна, а також у даному кримінальному провадженні цивільний позов з вимогами до підозрюваного не заявлений, він не є цивільним відповідачем у справі, відтак вважає, що арешт на майно не міг бути накладений.

Вказує, що у своєму клопотанні слідчий не вказував вартість частки у квартирі і не вказав вартість автомобілів для доведення спів розмірності розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові із вартістю майна на яке пропонується накласти арешт. Також, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не наводить вартість вказаного майна на підтвердження співмірності вартості майна та суми матеріальної шкоди, що також свідчить про її незаконність та необґрунтованість.

Акцентує, що за адресою АДРЕСА_1 , зазначеною у клопотанні слідчого у підозрюваного квартири не було і не має, в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі йдеться про чужу квартиру, і апелянту невідомо кому вона належить. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на яке зіслався слідчий судя йдеться про наявність у апелянта квартири у АДРЕСА_2 .

На переконання апелянта, матеріальна шкода спричинена комунальній установі Сокальської районної ради Львівської області «Центр з обслуговування закладів освіти Сокальського району» є надуманою, а вручена підозра незаконною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та зібраним доказам.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як передбачено ч.8 ст.170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування на час застосування заходу забезпечення кримінального провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Цей стандарт доказування не вимагає існування доказів, достатніх для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. Якщо слідчий суддя, ретельно дослідивши матеріали кримінального провадження, дійде висновку про ймовірність вчинення особою кримінального правопорушення, підозра вважається обґрунтованою.

Так, слідчим суддею було встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000178 від 09.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 191, ч. 1 ст. 367 КК України.

15 вересня 2021 року, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Івано Франківського відділення за результатами проведення судової економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000178 від 03 червня 2021 року, №958/21-28/1299/21-28, висновки довідки спеціаліста Західного офісу Держаудитслужби отримані під час проведення перевірки з питань дотримання вимог законодавства під час проведення Комунальною установою Сокальської районної ради Львівської області «Центр з обслуговування закладів освіти Сокальського району» закупівель UА-2018-01-29-000633-b, (Яловичина охолоджена), UA-2018-12-21-000695-b (Яловичина), UA-2019-11-20-000960-a (Яловичина охолоджена, свинина, філе куряче охолоджене) від 12.04.2021, у частині нанесення матеріальної шкоди (збитків) Комунальній установі Сокальської районної ради Львівської області «Центр з обслуговування закладів освіти Сокальського району» на загальну суму 272487,44 грн., з яких протягом березня-грудня 2018 року - 173985,97 грн., 2019 року - 48050,00 грн. та 2020 року - 50451,47 грн., внаслідок внесення змін до договорів №03-12/1 від 27.02.2018, №03-12/21 від 22.01.2019 та №03-12/61 від 26.12.2019, та збільшення ціни на яловичину охолоджену в період її підняття, враховуючи висновок судової товарознавчої експертизи від 19.03.2021 № CE-19/114-21/2512- ТВ, документально підтверджуються в розмірі 272 482,89 грн, з яких протягом березня-грудня 2018 року - 173 986,17 гри., 2019 року - 48 045,25 грн. та 2020 року - 50 451,47 грн.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про необхідність накладення арешту на: автомобіль Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 .

Слідчий суддя обґрунтовано врахував, що оскільки комунальній установі Сокальської районної ради Львівської області «Центр з обслуговування закладів освіти Сокальського району» було завдано матеріальної шкоди, що підтверджується висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Івано Франківського відділення від 03 червня 2021 року, та в подальшому представником останнього може бути заявлено цивільний позов. Отже, у даному кримінальному провадженні наявні підстави для застосування щодо цього майна такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними апеляційні доводи ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді у частині накладення арешту на: автомобіль Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 .

Доводи про необгрунтованість арешту іншого майна, зокрема автомобіля Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіля ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 , колегія суддів відхиляє. Згідно листа з Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області вих. №31/13-2489 від 29.10.2021, за ОСОБА_6 , зареєстровані такі транспортні засоби: автомобіль Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 . Натомість, сторона захисту не надала суду жодних інших доказів того, що автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 , не перебуває у власності ОСОБА_6 більше 20 років.

Разом з тим, обираючи найбільш обтяжливий спосіб арешту на автомобіль Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 шляхом встановлення заборони користування, слідчий суддя не в повній мірі співставив інтереси досудового розслідування і власника майна та переконливих мотивів прийнятого рішення не навів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Підставою накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 є забезпечення відшкодування шкоди , завданої кримінальним правопорушенням.

З огляду на викладене , колегія суддів приходить до переконання , що спосіб накладення арешту на вказане майно, а сааме автомобіль Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 шляхом позбавлення права розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій з вказаним майном, буде менш обтяжливим та співмірним інтересам власників майна і завданням кримінального провадження.

Саме такий спосіб накладення арешту на нерухоме майно , на переконання колегії суддів, у найбільшій мірі буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Поряд із цим, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23573552 є необґрунтованим.

Доводи сторони захисту про неможливість накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23573552, колегія суддів вважає підставними. З наявної в матеріалах справи та дослідженої в судовому засіданні апеляційного суду інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_6 на праві приватної власності належить: 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23573552, а відтак накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконним.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2020 про аarch.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_908780/ed_2020_01_16/pravo1/ НОМЕР_3 .html?pravo=1#908780" title="Кримінальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001">решт майна в кримінальному провадженні № 0000178 від 09.12.2020 слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про накладення арешту на майно задоволити частково, накласти арешт на: автомобіль Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 із забороною розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій з вказаним майном.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17 листопада 2021 року про накладення арешту на майно, скасувати.

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволити частково.

Накласти арешт на: автомобіль Ford Kuga з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 2107 з державними номерним знаком НОМЕР_2 .

Заборонити розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій з вказаним майном.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді