Провадження №: 1-кп/752/1150/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження № 0001303, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ліма, Перу, громадянина Перу, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 01.06.2021 року, приблизно 16.00 год. разом з своїм батьком ОСОБА_7 , знаходився за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На ґрунті особистих неприязних відносин, з приводу дій батька по розпорядженню особистими речами дружини та здійснення ним перешкод для виходу сина з квартири, між ними виник словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_4 , взяв в руки ножі. Між ними почалася штовханина, в ході якої ОСОБА_4 , при спробі батька перешкодити йому вийти з квартири, ножем умисно заподіяв батькові поранення рук та інші тілесні ушкодження, які в сукупності відносять до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Тобто, ОСОБА_4 визнається судом винним за ч.2 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, винним себе не визнав, відмітивши, що між ним і батьком був побутовий конфлікт, наміру вбивати батька не мав. Пояснив, що батько приїхав в м. Київ після смерті матері та певний час вони проживали в квартирі разом. 01.06.2021 року помітив, що батько збирає книги, які належали мамі, з наміром, як він сказав, передати знайомим. Дії батька йому були незрозумілі, хотів поговорити з цього приводу. У той час вживав стимулятори, які саме, уже не пригадує. На вулиці були люди, і йому здалося, що вони голосно розмовляють, заважають йому, відчував якусь загрозу для себе та батька. Взяв два ножі на кухні і хотів вийти з квартири, почав вимагати в батька ключі від дверей, однак батько почав перешкоджати цьому, намагаючись утримати його за руки. Між ними почалася суперечка та штовханина, впали на сходи, які вели на другий поверх. Батько намагався його зупинити і забрати ножі, однак отримав поранення рук. З батьком, який йому постійно допомагає, у нього чудові стосунки, спілкуються, жалкує що так сталося. Наміру вбивати батька не було, просто так сталося, враховуючи його стан на той час.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, однак саме в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним.
Так, потерпілий ОСОБА_7 , по суті підтвердив показання обвинуваченого щодо обставин події та способу отримання ним тілесних ушкоджень. В своїх показаннях відмітив, що обвинувачений його син, який понад сім років з дня народження проживав з ним в Перу, а потім переїхав в м. Київ де проживав з мамою. Між ними гарні стосунки. Його дружина, а мама сина, померла і він приїхав в м. Київ. Після смерті матері, син мав пригнічений настрій, тяжко переносив цю подію. 01.06.2021 року він почав збирати книги, які належали дружині, щоб передати їх спільній знайомій ОСОБА_9 . Син в цей час працював на комп`ютері. Коли побачив що він сортує книги, почав заперечувати щодо передачі книг мами стороннім людям. Помітив, що син веде себе дивно та почав говорити про початок війни, про спасіння світу, що їм загрожує небезпека, тощо. Каже, що хочу воювати і пішов на кухню звідки повернувся тримаючи в руках 2 ножі та почав наполягати віддати йому ключі від вхідних дверей. Щоб перешкодити йому вийти в такому стані з ножами на вулицю, схопив руками за ножі. В такому положенні вони смикали один одного, він схопившись за ніж, поранив руки. Якось вивернув сина і вони впали на сходи. Син почав відмахуватися і в цей час задів його брову. Пішла кров. Син перестав його впізнавати і це його злякало. Він піднявся і пішов на кухню де взяв каструлю. Підійшов син, який ножі опустив та знову почав вимагати віддати ключі від вхідних дверей. Він вийшов на балкон, а син, який ще певний час стояв, повернувся до себе в кімнату. Він зателефонував ОСОБА_9 , розповів що сталося, просив викликати поліцію і швидку. Йому була незрозуміла поведінка сина, який на його погляд, після вживання якихось препаратів, був неконтрольований, тому так вчинив, якби знав, що усе так повернеться, ніколи б не звертався до поліції. Син не намагався його вбити, не робив спроб та не наносив йому умисні удари ножами, не вчиняв активних дій з наміром його вбити, а пошкодження він отримав утримуючи його руки в яких був ніж та в момент коли вони впали. На даний час жалкує взагалі, що звернувся до поліції, а не владнали питання з сином самостійно. У них з сином гарні стосунки, завжди підтримують один одного. Івана треба лікувати, а не судити, просто мало місце прикре непорозуміння на фоні вживання сином якихось препаратів.
Свідок ОСОБА_10 в своїх показаннях відмітила, що дуже давно знає обвинуваченого та потерпілого. В той червневий день їхала до квартири де проживали обвинувачений та потерпілий, щоб допомогти з вирішенням питання захоронення бувшої дружини потерпілого, а мами обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки була така попередня домовленість між нею та потерпілим. По дорозі зателефонував ОСОБА_12 , та повідомив, що посварився з ОСОБА_11 , щоб викликала поліцію. По приїзду поліції з ними зайшла в квартиру, оскільки ОСОБА_12 ключі кинув з балкона. ОСОБА_13 сидів за комп`ютером, а ОСОБА_12 на кухні, у нього було забите око та поранення на руках. Вона довгий час товаришувала з дружиною ОСОБА_12 , часто зустрічалися у них в квартирі. Навіть після розлучення ОСОБА_12 підтримував дружні стосунки з дружиною, яка проживала з їх сином ОСОБА_11 , якого він любить і постійно підтримує.
Свідок ОСОБА_14 , лікар швидкої медичної допомоги, в своїх показаннях відмітила, що в один з днів червня отримали виклик про необхідність виїзду в зв`язку з отриманням ножової травми. Прибули в одну з квартир на АДРЕСА_2 . Виявили чоловіка з пораненнями кистей рук та травмою ока. Надали допомогу та госпіталізували для огляду офтальмологом. Казав що травми отримав від сина, у якого був ніж.
Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що очевидцем події не був. Йому зателефонувала ОСОБА_16 , яка приїхала до ОСОБА_12 за книгами. Порадив викликати поліцію. З приводу конфлікту який стався між ОСОБА_12 і сином, йому нічого не відомо.
Крім вищезазначених свідчень потерпілого та свідків, винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівів, підтверджується іншими доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, зокрема:

протоколом обшуку від 01.06.2021 року, де зафіксовано, що в квартирі АДРЕСА_3 , було вилучено два ножі, змиви речовини бурого кольору згорток з фольги з таблеткою, які постановою слідчого визначені речовими доказами;

протоколом проведення слідчого експерименту від 25.06.2021 року, в якому відображено, що потерпілий на місці пояснив та детально показав, за яких обставин отримав тілесні ушкодження, при цьому відмічаючи, що син не наносив йому удари ножами, а пошкодження отримав не від ударів сина, а в результаті утримання його рук в яких той тримав ножі та при падінні, а також відеозаписом проведення зазначеної слідчої дії, який був відтворений та переглянутий в ході судового розгляду;

висновком експерта № 042/1-332-2021, в якому відмічено, що дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать, що після події у ОСОБА_17 , мали місце такі ушкодження:
2 синці на повіках правого ока, по передньою краю правого передпліччя в середній третині;
6 колото-різаних ран по заднього зовнішньому краю правого передпліччя в нижній третині, по внутрішньому краю основної фаланги 1-го пальця правої кисті, на долонній поверхні її в проекції дистальних міжфалангових суглобів 3-го, 4-го пальців, нігтьової фаланги 5-го пальця її, на передній поверхні лівого плеча в середній третині (на фоні синця).
Ушкодження у вигляді ран відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а інші тілесні ушкодження, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
висновком експерта № 081-201-2021, в якому зазначено, що на спортивних штанах вилучених під час затримання у гр. ОСОБА_4 , виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_7 , не виключається;
висновком експерта № 081-203-2021, в якому зазначено, що на трьох фрагментах марлі з змивами з коридору, кухні та балкону квартири АДРЕСА_4 , виявлено кров людини, походження якої від ОСОБА_7 , не виключається;
висновком експерта № 081-202-2021, в якому зазначено, що на наданих на експертизу змивах з рук ОСОБА_4 , які отримані під час освідування особи та відібрання біологічних зразків, про що зазначено у протоколах, виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_7 , не виключається;
висновком експерта № 091-151-2021, в якому зазначено, що на наданих на експертизу ножах знайдена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_7 , не виключається.
Як відображено у висновку судово-психіатричного експерта № 123 у теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин з синдромом залежності.
У період часу до якого відноситься правопорушення, в якому ОСОБА_4 підозрюється виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин з синдромом залежності, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
За своїм психічним станом у теперішній час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
У теперішній час ОСОБА_4 потребує проведення протинаркоманічного лікування.
Вищезазначені докази суд вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинуваченого винуватими, у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
В той же час, за результатами судового розгляду, керуючись вимогами ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд прийшов до висновку про необхідність вийти за межі висунутого Дель Ріо ОСОБА_18 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 125 КК України, оскільки це не погіршує становище обвинуваченого, а навпаки. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.
Так, як видно з формулювання обвинувачення, 01.06.2021 року, приблизно о 16:00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своїм рідним батьком ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступив в словесний конфлікт з останнім, який виник на фоні особистих неприязних відносин. Під час конфлікту, ОСОБА_4 розпочав висловлювати погрози вбивством ОСОБА_17 висловлювання погроз, у Дель Ріо ОСОБА_18 , виник злочинний умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_17 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_17 , ОСОБА_4 пішов в кухню, де взяв з полиці два кухонних ножі. Тримаючи зазначені ножі в руках, ОСОБА_4 повернувся в кімнату, де перебував ОСОБА_17 та умисно, протиправно, з метою заподіяння смерті останньому, в хаотичному порядку почав наносити удари зазначеними ножами в область його тулуба та життєво-важливого органу - голові. З метою захисту, ОСОБА_17 почав закривати голову обома руками. Розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання особливо тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_17 , ОСОБА_4 продовжив наносити хаотичні удари ножами в область голови ОСОБА_17 . Нанісши удар в життєво- важливий орган, а саме по голові, в ОСОБА_17 розпочалася кровотеча. Дель Ріо ОСОБА_18 розуміючи, що своїми діями завершив свій злочинний умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_17 перестав наносити удари. В цей момент, ОСОБА_17 , з метою збереження свого життя вибіг з приміщення кімнати на балкон, де зачинив двері, чим не уможливив доведення злочинного умислу ОСОБА_4 до кінця.
В подальшому, ОСОБА_4 , поклав ножі в кімнаті та пішов на кухню.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_17 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
2 синців на повіках правого ока, по передньому краю правого передпліччя в середній третині;
6 колото-різаних ран по задньо-зовнішньому краю правого передпліччя в нижній третині, по внутрішньому краю основної фаланги 1-го пальця правої кисті, на долонній поверхні її в проекції дистальних міжфалангових суглобів 3- го, 4-го пальців, нігтьової фаланги 5-го пальця її, на передній поверхні лівого плеча в середній третині (на фоні синця).
Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони: синці - двократною травмуючою дією тупого (тупих) предмета (предметів), рани - шестикратною травмуючою дією гострого предмета, що має колюче-ріжучі властивості, вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Вищезазначені описані дії ОСОБА_4 отримали правову кваліфікацію за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, - закінчений замах на умисне вбивство, не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Суд відмічає, що згідно ст. 15 КК України, замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Як показали результати судового розгляду, поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, спосіб застосування ножа, характер та локалізація тілесних пошкоджень у потерпілого та його дії після демонстрації ножів обвинуваченим, з врахуванням його показань, свідчить про відсутність в обвинуваченого прямого умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіянні наслідки - легкі тілесні ушкодження.

Як відмітив в своїх показаннях суду потерпілий, а також під час проведення слідчого експерименту на досудовому розслідуванні, перебіг та проведення якого були досліджені з протоколу та відтворенні під час судового розгляду при перегляді відеозапису, його син ОСОБА_13 не вчиняв активних, цілеспрямованих дій направлених на нанесення йому ударів ножем по голові та тулубу, як це зазначено в обвинувальному акті. Тілесні ушкодження він отримав в той час, коли, перешкоджаючи синові вийти з квартири з ножами на вулицю, утримував руки обвинуваченого в яких були ножі, а також не від ударів, а при падінні на сходи. Зазначені свідчення потерпілого щодо способу отримання тілесних ушкоджень, є визначальними, та по суті підтверджені дослідженим в суді висновком СМЕ.

По суті показання потерпілого повністю спростовують твердження відображені в обвинувальному акті де відмічено, що обвинувачений умисно наносив удари ножем тулуба та життєво-важливого органу - голові потерпілого, а потерпілий захищався, закриваючись руками.

Показання потерпілого також не підтверджують ту обставину, що обвинувачений після отримання потерпілим ушкоджень, намагався, як зазначено в обвинувальному акті, довести злочинний умисел до кінця, однак не зміг, оскільки потерпілий закрився на балконі. Суд також відмічає, що обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, взагалі не містить посилання, на мотив.

Більше того, про відсутність умислу на вбивство також свідчать розміщення пошкоджень на тілі потерпілого, відмічені у висновку СМЕ, які не є характерними, враховуючи їх розміщення та локалізацію, при спробі вчинити вбивство.

Крім того, допитаний в судовому засіданні за ініціативою суду експерт ОСОБА_19 , який проводив судово - медичну експертизу на предмет виявлення тілесних пошкоджень на тілі потерпілого, після озвучення показань потерпілого, наданих безпосередньо під час судового засідання, щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень, при роз`ясненні висновку повідомив, що встановлені тілесні ушкодження у потерпілого та їх локалізація, не виключає можливості того, що вони утворилися в результаті дій потерпілого при здавлені, зокрема ножа, рукою, тобто за обставин про які відмічав потерпілий. Більше того, як відмітив експерт, ним під час проведення експертизи не було виявлено поранення на голові потерпілого, а лише синець в області ока.

Тобто, сам висновок експерта та його допит по суті спростовують існування обставин того, що ОСОБА_4 , з метою заподіяння смерті потерпілого в хаотичному порядку почав наносити удари ножами в область його тулуба та життєво-важливого органу голови, про що зазначено в обвинуваченні, оскільки по суті на голові потерпілого та тулубі не було виявлено ушкоджень характерних для ударів ножем.
Більше того, в обвинуваченні відмічено, що після вищевказаних дій обвинувачений завершив свій злочинний умисел направлений на заподіяння смерті потерпілого та перестав наносити удари, що є незрозумілим та не узгоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого, оскільки наслідки у виді смерті не настали, а в подальшому має місце посилання уже на неможливість доведення умислу до кінця, оскільки потерпілий зачинився на балконі, що в черговий раз свідчить про моделювання ситуації органом досудового розслідування, невизначеність та відсутність конкретики обвинувачення у вчиненні замаху на вбивство.
Про відсутність прямого умислу на вбивство батька також в своїх свідченнях відмітив обвинувачений, показання якого по суті щодо обставин події повністю збігаються з показаннями потерпілого, висновком експерта, показаннями експерта, та нічим не спростовані.

Слід також зазначити, що як видно з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, потерпілий також не відмічав про спробу його вбити обвинуваченим, а зазначив, що ОСОБА_13 спричинив тілесні ушкодження, що завдали фізичного болю.

Суд також вважає за необхідне відмітити, що на при призначенні СМЕ на вирішення експерта, наряду з іншим, було поставлено питання, щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, та чи могли вони бути спричинені йому при викладених обставинах. У своєму висновку експерт відмітив, що об`єктивізація способу спричинення тілесних ушкоджень можлива шляхом проведення слідчого експерименту з метою відтворення обстановки та обставин події за участі потерпілого та особи, яка спричинила пошкодження. Крім того, під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 також відмітив можливість детального встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень лише за наявності в його розпорядженні слідчих експериментів, які на момент проведення експертизи йому не надавалися.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, слідчим 25.06.2021 року, тобто після початку проведення СМЕ, було проведено слідчий експеримент з участю потерпілого, однак, в зв`язку з цим додаткова судово-медична експертиза, на предмет можливості детального встановлення механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим не призначалася. В свою чергу прокурор, який згідно ст. 36 КПК України, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, маючи в розпорядженні висновок СМЕ та протокол слідчого експерименту, ніяк не реагував і також не ставив вимогу перед слідством про проведення експертизи з метою отримання відповіді про механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.
Більше того, неповноту досудового розслідування, на яку прокурори не реагували під час його проведення, прокурор, намагалася усунути заявляючи перед судом вимогу про необхідність надання судового доручення про проведення слідчого експерименту з обвинуваченим та подальшого проведення ще однієї СМЕ. Однак, судом було відмовлено в клопотанні прокурора, враховуючи, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Суд першої інстанції, зберігаючи безсторонність, лише надає сторонам провадження усіх передбачених законом можливостей для реалізації свої прав, а не повинен займатися збиранням доказів, тим більше доказів винності особи, тобто виконувати функцію органу досудового розслідування, обов`язок яких, під наглядом прокурора, провести досудове розслідування повно, всебічно і об`єктивно.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи досліджені судом докази, суд прийшов до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення в розпорядження суду не було надано достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували наявність в діях обвинуваченого складу злочину передбачено ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Та обставина, що легкі тілесні ушкодження спричинені з застосуванням ножа, сама по собі не може свідчити про наявність умислу на вбивство.

За вищевказаних обставин суд прийшов до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
За результатами судового розгляду суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі.
Що стосується запобіжного заходу обвинуваченому та суд відмічає наступне.
Згідно вимог ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
При засудженні до обмеження волі суд з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право звільнити обвинуваченого з-під варти.
Враховуючи викладене, з врахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання негайно звільнивши його з під варти в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_4 , згідно вимог ст. 58 КВК України, обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі, та у строк покарання обвинуваченому зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 01.06.2021 року (дати затримання, про що зазначено у протоколі затримання), по 31.01.2022 року, включно (дату звільнення з під варти в залі суду), згідно правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення визначеного ст. 72 КК України, з розрахунку день за два.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
ОСОБА_20 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання негайно звільнивши його з під варти в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_4 , згідно вимог ст. 58 КВК України, обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі, та у строк покарання обвинуваченому зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 01.06.2021 року (дати затримання, про що зазначено у протоколі затримання), по 31.01.2022 року, включно (дату звільнення з під варти в залі суду), згідно правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення визначеного ст. 72 КК України, з розрахунку день за два.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, зокрема:
1892,90 грн., висновок експерта № 042/1-332-2021;
1372,96 грн., висновок експерта № СЕ-19/111-21/27670-НЗПРАП;
Речові докази: спортивні штани, 2 ножі, змиви речовини бурого кольору, паперовий згорток з таблеткою, що в камері зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, - знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1