Справа № 589/655/21
Провадження № 1-кп/589/169/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року м. Шостка
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Вороніж Шосткинського району, Сумської області, громадянина України, з повною середньою освітою, пенсіонера, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період з літа 2019 року по серпень 2020 року (точні дати не встановлено) ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, перебуваючи або в будинку або в приміщенні літньої кухні, яка розташована на території садиби АДРЕСА_1 та залишаючись наодинці з останньою, неодноразово з метою задоволення власної статевої пристрасті, маючи умисел на розбещення малолітньої, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_7 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, який виражався у тому, що вона не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних сексуальних дій через свій вік, вчиняв відносно останньої розпусні дії, які виразилися у демонструванні відеозаписів порнографічного характеру та у роздяганні, а саме знятті нижньої білизни і, таким чином, оголенні її статевих органів та непристойних дотиках, погладжуванні статевих органів.

Зокрема, після останнього випадку вчинення ним вищевказаних дій в серпні 2020 року (точної дати не встановлено), у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичного експерта № 159 від 14.09.2020 наявні почервонінні передвір`я піхви, яке по ступеню тяжкості не кваліфікується.?

В результаті вчинення вищевказаних протиправних дій, ОСОБА_6 порушив нормальний моральний та фізичний розвиток малолітньої ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений своєї вини не визнав. ОСОБА_6 показав, що потерпіла ОСОБА_7 зрідка перебувала на території вищевказаної садиби, оскільки її дід ( ОСОБА_8 ) приїздив у гості до своєї сестри ОСОБА_9 (дружини обвинуваченого) головним чином аби помитись у бані. Коли ОСОБА_8 мився (7 - 10 хв.) ОСОБА_10 ( ОСОБА_7 ) перебувала, зі слів обвинуваченого, то на городі поруч з його дружиною ОСОБА_9 , то гралась з його онуками, які іноді приїздили, а він міг лише приготувати їй чаю. Обвинувачений вказав, що не проводив час з ОСОБА_7 , оскільки це родичі його дружини ("вони для мене ніхто"). Виявлене у потерпілої почервоніння передвір`я піхви пояснює тим, що вона впала з велосипеда, про що йому повідомляв ОСОБА_8 .

Також вказав, що інкриміновані йому діяння інспіровані сім`єю ОСОБА_11 з метою зашкодити та помститись його дружині ОСОБА_9 , яка, нібито, втручалась в їхні сімейні справи, робила зауваження з приводу ведення домашнього господарства та догляду за родичами. Щодо одного з доказів обвинувачення - відеозапису порнографічного змісту, наявного на належному йому телефоні "Nokia 206" обвинувачений вказав, що про ці відеозаписи йому нічого не відомо, телефон міг лежати де завгодно, з ним могли гратись діти, а він особисто користувався телефоном зрідка виключно за основним призначенням (для дзвінків родичам, для отримання інформації щодо пенсії), а іншими функціями (скачування файлів, доступ до Інтернету) він користуватись не вміє. Обвинувачений заперечив, що добровільно надавав вищевказаний мобільний телефон слідчому. Щодо даної обставини обвинувачений повідомив, що поліцейські в серпні 2020 року прибули до нього додому та запропонували проїхати до поліції (Шосткинського відділу поліції). В цей день ОСОБА_6 вживав алкогольні напої. Його дружина поїхала з ним. Вже під час руху (в автомобілі поліції) ОСОБА_6 спитав у дружини, де його телефон, на що вона пояснила, що телефон забрав один з поліцейських, який заходив до будинку. В приміщенні поліції він був у слідчого, підписував документи (які саме не пам`ятає), однак, він не міг надати слідчому телефон, оскільки в нього вже його не було.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у розбещенні малолітньої ОСОБА_7 підтверджується сукупністю інших досліджених судом доказів.
Безпосередньо в судовому засіданні (06.08.2021) було допитано малолітню ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з іншого приміщення), яка показала, що подія трапилась влітку, коли їй було сім років (тобто, у 2020), а почалось це коли їй було 6 років. Зокрема, показала, що проживає у селищі Вороніж, зі своїм дідом ОСОБА_12 вона неодноразово перебувала в гостях у діда Володі та тьоті Наді. Її дідусь йшов у "душ", а вона залишалась у хаті з дідом ОСОБА_13 , який зняв з неї трусики та рукою торкався її статевих органів (робив масаж, як він вказував). Їй це було неприємно. Також дід ОСОБА_13 під час своїх дій зрідка показував їй відео з мобільного телефону. На відео, як вказує потерпіла, було те саме, що з нею. Дід ОСОБА_13 наказав їй нікому про це не розповідати. Такод уточнила, що вищевказані дії відбувались і в залі і в кухні (тобто, в будинку та літній кухні).
З висновку судово-медичної експертизи № 159 від 27.08.2020 вбачається, що у малолітньої ОСОБА_7 мається почервоніння передвір`я піхви, яке могло утворитися в строк не менше 1-2 діб до огляду (точну дату установити неможливо), почервоніння могло утворитися від дії тупого предмета, про що свідчить його характер. З висновку експерта вбачається, що експертне дослідження здійснювалось на підставі наданої медичної документації, а сам огляд Єрмішиної гінекологом мав місце 23.08.2020. За таких обставин сумніви, висловлені стороною захисту, пов`язані з часовим розривом між датою початку судово-медичної експертизи (27.08.2020) та орієнтовною датою останнього перебування потерпілої в будинку обвинуваченого (17 чи 18 серпня 2020 року), не заслуговують на увагу.
З висновку судово-психіатричного експерта № 230 від 06.10.2020 вбачається, що ОСОБА_7 , з урахуванням віку, особливостей психічного розвитку, її індивідуальних особливостей, здатна правильно сприймати, запам`ятовувати та відтворювати обставини, що мають значення у справі (зовнішній, фактичний бік подій) та здатна давати щодо них відповідні показання. З урахуванням недостатнього розвитку логічної довготривалої пам`яті та інтелектуальних здібностей (відповідно віку) не може відтворювати хронологію та послідовність подій. ОСОБА_7 не розуміла характер та значення вчинених відносно неї дій, не могла здійснювати активний, повноцінний опір, а діяла в межах ресурсів власної особистості (пасивно підкорювалась). У ОСОБА_7 підвищеної схильності до фантазування та навіювання не виявлено.
В психологічному розділі висновку експерт, зокрема, наводить фрагменти бесіди з підекспертною ОСОБА_7 : "...З приводу скоюваних відносно неї розпусних дій при даному обстеженні ОСОБА_7 повідомила: «Дід ОСОБА_13 ( ОСОБА_6 ) лазив у мене в пісюшке, отак (показує правою рукою поступальні рухи в області своїх геніталій). Я розказала батькам, ми поїхали до психолога, а потім в поліцію ... Це було вдома у діда Володі, коли мій дідусь мене туди привозив, а сам йшов митися, то я з дідом ОСОБА_13 була декілька хвилин і таке ставалося ... Вперше таке сталося, коли я ще не ходила в школу. Я тоді сиділа, він мене роздягнув, і трусики мені зняв, тільки футболку не знімав. І став гладити там (іпоказує в області своїх геніталій) своєю рукою. Сам не роздягався, не кряхтів, нічого не говорив, тільки гладив. Я не перелякалася, думала, що він буде щось робити, а що - не знаю. Я мовчала і він мовчав. Потім таке постійно було. І пальцями мені в пісюшку лазив, було боляче. Але я не знала, що робити, тому і не говорила йому нічого. Кожного разу це тривала близько 2 хвилин ... Таке було кожного разу, коли ми приїздили до них ... Він просив нікому про це не розповідати, тому що його «посадять». Напевне, у в`язницю, не знаю. Говорив, що це наша таємниця ... Він нічого мені не обіцяв купити. Ніколи мене не бив, не погрожував ... А розказала я мамі, тому що він боляче мені робив, я не хотіла більше терпіти ... А ще він іноді показував мені відео на своєму кнопковому телефоні, вперше - коли мені ще 6 років було. На відео там дядя робив тьоті те саме, що він мені - лазив в пісюшке і гладив, і ще пальці засовував. Мені було соромно на таке дивитися і щось у нього запитувати. Тому я мовчала. Я не хотіла його засмучувати, я ж не знала, що він може зробити - може ще болючіше міг зробити ... Таке він робив зі мною постійно - і цим літом, і коли ще холодно було ... Він ніколи себе не роздягав і не говорив, щоб я щось робила. Я завжди сиділа, лягати він мені не говорив»...".

Експерт також зазначає, що "...навіть в таких складних для неї умовах обстеження при критичних зауваженнях експертів та матері не змінює свою думку, здатна довести своє ставлення до предмету обговорення, дотримується власної лінії поведінки. Вищевказане дозволяє зробити висновок, що ОСОБА_7 підвищеної схильності до навіювання не виявляє".

Свідок ОСОБА_8 (дідусь потерпілої та батько законного представника) показав, що приїздив разом зі своєю онукою до будинку в якому проживає його сестра ОСОБА_9 та її чоловік (обвинувачений) щоб помитись у бані. Онука перебувала у свідка коли її батьки просили доглянути за нею в час коли не працював дитячий садок влітку та інші періоди, коли її батьки ( ОСОБА_4 та ОСОБА_14 ) були зайняті на роботі. Відносно останнього візиту свідок вказує, що це було 17 чи 18 серпня 2020 року. Він пішов митись, а онука залишилась на кухні. В бані він був хвилин 10. Коли він помився ОСОБА_6 сказав, що ОСОБА_10 (потерпіла) п`є чай та щоб він пішов на город поспілкуватись з сестрою. ОСОБА_10 , як вказує свідок, на город не виходила. Він поспілкувався з сестрою та повернувся до двору. ОСОБА_10 , як йому здалось, була у кухні. Нічого незвичайного в її поведінці він не помітив. Про подію він дізнався згодом він доньки (законного представника) по телефону, яка розказала, що ОСОБА_6 показував ОСОБА_10 відео порнографічного змісту та торкався її статевих органів. Також дочка повідомила свідку, що обвинувачений в розмові з нею факт таких дій визнавав, казав, що його "біс попутав". Сестра свідка (дружина обвинуваченого) просила його, щоб пробачили її чоловіка. Свідок також заперечив слова обвинуваченого про те, що онука впала з велосипеда, а також те, що він повідомляв про це обвинуваченого, оскільки на той час онука на велосипеді не їздила.

Законний представник потерпілої ( ОСОБА_4 ) показала, що ввечері одного з днів серпня 2020 року її донька ОСОБА_10 гралась та раптово вдарила її рукою по сідниці. Оскільки до цього донька так не робила, ОСОБА_4 запитала доньку чому вона так зробила. ОСОБА_10 розповіла, що дід ОСОБА_13 (обвинувачений), в якого вона перебувала в гостях разом зі своїм дідом (батьком ОСОБА_4 - свідком ОСОБА_8 ), з нею погано грається, показує їй порно- відео. ОСОБА_10 повідомила, що такі дії відбувались неодноразово, коли вона ще була в дитячому садочку. ОСОБА_6 показував її дочці відео зі свого мобільного телефону та "масажував" інтимні місця. На відео було як чоловік робив жінці аналогічні дії. Події, як вказувала ОСОБА_10 , відбувались в будинку чи в літній кухні. Почувши таке від дочки, вона вирішила проконсультуватись з психологом. Психолог порадив їй запитати про подію безпосередньо в ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 мала розмову з обвинуваченим, який на питання чи правда те, що повідомила ОСОБА_10 , відповів, що такого не було. ОСОБА_4 просила ОСОБА_6 показати телефон, однак, той відмовився. Після того як вона сказала, що буде викликати поліцію, ОСОБА_6 почав визнавати свої вчинки, говорив, що "біс попутав".

Вже коли було розпочато кримінальне провадження, після Нового року (2021) до ОСОБА_4 приходила дружина обвинуваченого ОСОБА_9 , просила "забрати заяву", пропонувала гроші. Законний представник вказала, що вчинок обвинуваченого її сім`я забути не зможе, пробачити його вона не може та вважає, що він заслуговує на реальне покарання.

Свідок ОСОБА_14 (батько потерпілої) показав, що про дії обвинуваченого дізнався від дружини. Згодом донька розповіла йому що ОСОБА_6 показував його доньці відео на якому роблять массаж. З донькою та дружиною їздили в м. Шостку до психолога, потім разом із дружиною свідок ходив до ОСОБА_6 , який визнавав свою вину.

Допитаний свідок ОСОБА_15 (брат ОСОБА_4 ) показав, перебував на заробітках, про подію довідався телефоном від свого батька ОСОБА_8 . По приїзду до селища Вороніж розмовляв із сестрою. Також телефоном спілкувався зі своєю тіткою ОСОБА_9 , яка плакала, казала, що чоловік "признався", але потім в розмові зі свідком вона ж вказала, що ОСОБА_6 "неточно виразився". Йомо особисто відомо, що ОСОБА_9 просила ОСОБА_4 не звертатись до поліції, а також, як він зрозумів, пропонувала гроші, хоча самих грошей свідок не бачив (дані обставини відбувались в серпні 2020 року на городі ОСОБА_4 куди приходила ОСОБА_9 ). Додатково свідок повідомив, що ОСОБА_9 скаржилась йому, що її чоловік (обвинувачений ОСОБА_6 ) розбив на її голові тарілку (за обставин, які не мають відношення до суті обвинувачення).

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_9 (дружина обвинуваченого) категорично заперечила причетність ОСОБА_6 до дій в яких його обвинувачують ("все це неправда"). Показала, що 21.08.2020 до їхнього будинку приходила ОСОБА_4 , розмовляла з нею та з ОСОБА_6 . Свідок не заперечувала, що її брат (свідок ОСОБА_8 ) іноді приїздив у гості з онукою. Однак, свідок вказує, що ОСОБА_10 весь час була поруч з нею. Зокрема, щодо останнього випадку вказувала, що вона була на городі, ОСОБА_10 ходила до неї, їла малину. Також вказала, що її чоловік робив ОСОБА_10 чай, в т.ч., в день останнього випадку, коли ОСОБА_6 вийшов на город, вона його запитала, де ОСОБА_10 . ОСОБА_6 відповів, що вона п`є чай на кухні. Відносно телефону ОСОБА_6 свідок вказала, що їй невідомо, які записи були на цьому телефоні, вона цим не цікавилась. Також повідомила, що належний ОСОБА_6 мобільний телефон забрав із собою поліцейський, який у серпні 2020 року приїздив до їхнього місця проживання та з яким вони поїхали до поліції. В кабінеті слідчого разом із ОСОБА_6 свідок не була. Надаючи свої показання свідок декілька разів вказувала, що перебувала на городі (до неї на город приходили, брат, потерпіла, її чоловік). Зміст показань ОСОБА_9 суд оцінює як показання заінтересованої особи: обвинувачений є її чоловіком, з яким вони прожили багато років, мають спільних дітей та онуків. Як законний представник ОСОБА_4 так і свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_8 вказували, що ОСОБА_9 неодноразово намагалась домовитись з батьками потерпілої з тим, щоб її чоловік не був притягнутий до кримінальної відповідальності. Крім того, як це вбачається з показань потерпілої, законного представника та змісту висновку експерта від 06.10.2020, тривалість протиправних дій ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 обчислювалась хвилинами (до двох хвилин). Сам обвинувачений визнавав, що готував чай для потерпілої, а свідок сказувала, що перебувала на городі та, зокрема, щодо останнього випадку запитувала у ОСОБА_6 де ОСОБА_10 , а він відповів, що п`є чай. Отже, були часові проміжки коли свідок не могла бачити ані потерпілу, ані свого чоловіка, а тому, показання свідка ОСОБА_9 про те, що потерпіла постійно перебувала в полі її зору не відповідають дійсності.

На переконання суду, сукупність вищенаведених доказів (крім показань свідка ОСОБА_9 враховуючи наведені вище мотиви) беззаперечно підтверджує винуватість ОСОБА_6 у інкримінованому йому діянні: потерпіла ОСОБА_7 хоч і є малолітньою, однак, не є психічно хворою та не має підвищеної схильності до навіювання. Її показання надані безпосередньо в судовому засіданні (06.08.2021) не відрізнюються від її пояснень подій, які відбулись з нею, надані в розмові з експертом у жовтні 2020 року, а також від змісту відомостей, повідомлених нею батькам через незначний проміжок часу після останнього випадку протиправних дій ОСОБА_6 , наявні лише окремі неточності щодо деталей, яким дитина в силу її віку та розвитку може не приділяти уваги. Однак, головне залишається незмінним: малолітня потерпіла показала, що ОСОБА_6 доторкався руками до її статевих органів, що дівчинці було неприємно, а також ОСОБА_6 вказував, що робить "массаж", схожий з діями, наявними на відеозаписі, який він демонстрував потерпілій, а тривалість таких дій обов`язковою складовою об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення не є.

Будь-яких підстав обмовити обвинуваченого (зокрема, у батьків потерпілої) судом не встановлено. Вищевказаний висновок комплексного психолого-психіатричного дослідження учасниками судового провадження не було поставлено під сумнів, будь-яких клопотань з цього приводу не заявлялось.

Суд виключає з формулювання обвинувачення посилання на те, що обвинувачений "сформував аморальні погляди у дитини", оскільки дослідженими доказами ця обставина не підтверджується, навпаки, з висновку експерта № 232 від 06.10.2020 вбачається, що потерпіла сприймала дії ОСОБА_6 негативно.

В той же час суд не може врахувати як докази винуватості відеозапис порнографічного змісту виявлений на телефоні "Nokia 206" враховуючи таке.

З відповіді офісу Генерального прокурора від 26.08.2021 № 25/3-1401вих-21 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення у криінальному провадженні № 0000858 внесено до Реєстру 22.08.2020 о 22 год. 04 хв. 03 сек. та зареєстровано в Реєстрі 22.08.2020 о 22 год. 17 хв. 15 сек. /а.с. 150/.

Видача ОСОБА_6 вищевказаного телефону оформлена протоколом добровільної видачі /а.с. 128/. Цей протокол датовано 23.08.2020. День складення протоколу має сліди виправлення.

В Реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту, процесуальна дія - добровільна видача майна, датована 21.08.2020.

Натомість, допитаний в судовому засіданні слідчий Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_16 підтвердив, що саме він оформляв цей протокол, однак, назвав дату проведення цієї процесуальної дії 22.08.2020 та заперечив свою причетність до виправлення дати складення протоколу добровільної видачі.

Однак, крім дати в цьому протоколі зазначено також і час продення цієї дії: з 16 год. 10 хв. по 17 год. 00 хв. Отже, якщо цей протокол складався, як вказує слідчий, 22.08.2020, то ця дія була вчинена до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В той же час, стороною обвинувачення надано протокол огляду предметів (мобільного телефону "Nokia 206"), складений слідчим Шосткинського ВП ГКНП в Сумській області ОСОБА_17 /а.с. 63/. Цей протокол датовано 23.08.2020 та зазначено час початку огляду - 09 год. 00 хв. та час закінчення огляду - 09 год. 40 хв. Таким чином, якщо виправлена дата на протоколі добровільно видачі відповідає дійсності та добровільна видача була здійснена саме 23.08.2020, то огляд предметів був здійснений слідчим ОСОБА_17 раніше, ніж слідчому ОСОБА_16 ці предмети було добровільно видано. Крім того, враховуючи, що процесуальна дія - добровільна видача та огляд добровільно виданих предметів не були здійснені безпосередньо одна за одною, а також, здійснювались різними слідчими, сторона обвинувачення мала б надати докази належного пакування та зберігання добровільно виданого ОСОБА_6 предмету. Так, згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані. Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення. На упаковці (бирці) проставляються підписи осіб, які брали участь у процесуальній дії, та зазначається інформація про вміст упаковки, найменування проведеної процесуальної дії, дата її проведення та номер кримінального провадження.

Будь-якого підтвердження здійснення дій щодо зберігання цього речового доказу стороною обвинувачення надано не було.

Враховуючи сукупність вищенаведених обставин: виправлення дати складення протоколу, зазначення іншої дати здійснення процесуальної дії в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, показання слідчого, що складав протокол та який заперечив, що саме він здійснив виправлення в даті, повідомлення цим же слідчим іншої дати складення протоколу, суд визнає цей доказ недопустимим згідно ст. 87 КПК України, оскільки, на переконання суду вбачаються достатні ознаки того, що процесуальну дію - добровільну видачу обвинуваченим мобільного телефону "Nokia 206" було проведено поза межами досудового розслідування. Так само, недопустимими є докази, здобуті з використанням недопустимого доказу, зокрема, висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи від 12.11.2020.

Аудіозапис телефонної розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_9 суд також визнає недопустимим доказом, оскільки запис цієї розмови ОСОБА_4 було здійснено без згоди іншого співрозмовника ( ОСОБА_9 ), що є порушенням ст. 31 Конституції України, ст. 302 та 306 ЦК України.

Однак, визнання цих доказів недопустимими на висновок суду про винуватість ОСОБА_6 не впливає (в т.ч., в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні розпусних дій які виразилися у демонструванні відеозаписів порнографічного характеру) оскільки на переконання суду сукупності інших досліджених доказів достатньо для підтвердження його вини.

З урахуванням встановлених обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, тобто, як злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України.

Обставин, що пом`якшують, а так само, обтяжують покарання, судом не встановлено. Суд враховує особу обвинуваченого, який судимості не має, є пенсіонером, інвалідом третьої групи за загальним захворюванням.

Враховуючи вищенаведені обставини та особу обвинуваченого, оцінюючи обставини злочину та його суспільно-небезпечні наслідки, виходячи зі змісту загальної та спеціальної превенції, яка має на меті попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та перевиховання засудженого суд вважає за необхідне призначити покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 156 КК України в виді позбавлення волі на строк більший за мінімальний.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта відповідно до ст. 124 КПК України повинні покладатись на обвинуваченого. Однак, враховуючи, що суд визнав недопустими докази (протокол добровільної видачі, відеозапис з мобільного телефону та, як наслідок, висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи від 12.11.2020) через порушення, допущені на стадії досудового розслідування, суд не вбачає підстав для покладення витрат на залучення експерта для проведення комп`ютерно-технічної експертизи в сумі 4903 грн. 50 коп. на обвинуваченого.

Клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не заявлялось, а в судових дебатах прокурор просив не застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирати.

Строк покарання рахувати з дня фактичного затримання на виконання вироку суду.

Включити інформацію про обвинуваченого ОСОБА_6 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1