ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5962/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1816/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 20000344 від 23.07.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.09.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Вказував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. З урахуванням викладеного, слідчий вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи не пов`язані з триманням ОСОБА_8 під вартою не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2021року частково задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 01 листопада 2021 року.

Визначено суму застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 56750 грн., які необхідно внести на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, до спливу терміну тримання під вартою.

Вирішено, що при внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти звільнити з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши суму застави у розмірі понад 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що стороною обвинувачення доведено слідчому судді встановленими ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Тобто, зазначеною ухвалою встановлено можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Проте судом не прийнято до уваги майновий, що підозрюваний вчинив злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів, усвідомлював протиправність своїх дій, маючи певні владні повноваження, вагомість існуючих ризиків та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі лише 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка, на думку прокурора, не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також підозрюваного та його захисника, які заперечували щодо її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, знаходиться кримінальне провадження № 0000344 від 23.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно з наказом начальника ГУНП в Харківській області № 377-ос від 07.11.2019 року ОСОБА_8 призначено на посаду поліцейського Батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області.

03.09.2021 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.09.2021 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто злочину, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, тобто злочину, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно вплинути на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на тих, що не допитані в ході досудового розслідування; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Разом з цим, слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка з урахуванням майнового стану підозрюваного та його родини та яка, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України - обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.2 ст.307 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах допитів свідків показами; протоколі огляду, копіювання, та вручення грошових кошів від 18.08.2021, 02.09.2021; висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 04.09.2021 № СЕ -19/121-21/19701-НЗПРАП; висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 27.08.2021 № СЕ -19/121-21/18906-НЗПРАП. (а.с.10-84).

Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 до вчинення певних дій, згідно підозри.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховані передбачені ст.ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а також дотримані вимоги ст. 194 КПК України, в тому числі й щодо встановлення доведеності прокурором обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, колегія суддів не в повній мірі погоджується з визначеним слідчим суддею суду першої інстанції розміром застави виходячи з наступного.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя визначив розмір застави в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 56 750грн.

Виходячи з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При розгляді питання щодо визначення розміру застави у цьому судовому провадженні, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

В апеляційній скарзі прокурор просить постановити ухвалу про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з визначенням застави у розмірі понад 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, на його думку, лише такий розмір застави здатний забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 а саме того, що він підозрюється у злочині, який відноситься до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я населення, який до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні. Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинив будучи співробітником правоохоронного органу, основне завдання якого запобігати правопорушенням, вчиняючи правопорушення, він порушив присягу поліцейського та основоположні принципи правоохоронної діяльності, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема у захисті інтересів громадян у сфері службової та професійної діяльності працівників поліції.
Крім того, високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, оскільки злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, це злочини, що посягають на здоров`я населення у зв`язку з поширення наркоманії та зростанням злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність визначення застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 113 500 грн, оскільки вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 , як підозрюваним, покладених на нього обов`язків, таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.
Між тим, під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 та його захисником не надано будь-яких доказів на підтвердження матеріального та фінансового стану підозрюваного.
Отже, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Колегія суддів враховує матеріальний стан підозрюваного, який на час апеляційного розгляду відсторонений від роботи, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце реєстрації, та не вбачає виключного випадку для призначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі, ніж передбачено п.2 ч.5 ст.182 КПК України, тому приходить переконання про необхідність встановлення розміру застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково. Ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення розміру застави та в цій частині постановити нову, якою розмір застави збільшити, виходячи з положень ч.5 ст.182 КПК України. В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 , 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2021 року в частині визначення розміру застави скасувати та в цій частині постановити нову, якою збільшити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши заставу у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, яка підлягає сплаті протягом 5 днів до 16 жовтня 2021 року.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені пунктами 1,3,4,8 частини 5 статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленої періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи;

- утримуватись від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В решті ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: