Справа № 345/4023/19
Провадження № 11-кп/4808/366/21
Категорія ч.2 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000682 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє судимого 10.10.2016 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.128, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в термін відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано строк перебування його під вартою в умовах Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі з 17.20 год. 12.06.2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Ухвалено вважати ОСОБА_8 таким, що в повному обсязі відбув покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасовано з моменту проголошення вироку та звільнено ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Злочини вчинено за таких обставин:

09.06.2019 близько 08:00 год. ОСОБА_8 перебував із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 позаду магазину «Квартал», що по вул. Хіміків,10 в м. Калуш, де спільно розпивали спиртні напої. Згодом почувши крик ОСОБА_13 про допомогу він підбіг до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , який лежав на ОСОБА_15 в якої були спущені штани до колін та намагався зґвалтувати останню. Він стягнув ОСОБА_14 з ОСОБА_13 і в той час ОСОБА_14 намагався нанести йому удари, однак він ухилився та наніс ОСОБА_14 один удар кулаком правої руки в ділянку голови, від якого останній впав на землю та наніс ще декілька ударів ногами в ділянку голови та грудей лежачому ОСОБА_14 , в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку, крововиливами в м`які тканини голови, синцями та саднами в ділянці голови, крововиливом в слизову оболонку нижньої губи, травматичний вивих 3-го зуба на верхній щелепі зліва, синець в ділянці грудної клітки, садно в ділянці правої ноги, садно в ділянці лівої ноги, які згідно висновку експерта № 89 від 05.09.2019 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя у момент спричинення. Цього ж дня працівниками КО «Калуська станція швидкої та невідкладної медичної допомоги» о 10:25 год. ОСОБА_14 доставлено у реанімаційне відділення Калуської ЦРЛ, де о 10:55 год. останній помер.

Не погодившись з вироком суду прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_11 просив скасувати вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2021 року з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 К України та призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Прокурор зазначає, що істотні порушення вимог кримінального процесуального закону полягають в недотриманні судом вимог ч.1 ст. 370, ч.2 ст. 374 КПК України. Зокрема, судом у вироку не наведено докладних та переконливих мотивів на спростування доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_8 не мав умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Фактично суд взяв до уваги лише показання обвинуваченого ОСОБА_8 та частково показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , не мотивовано чому інші докази не беруться до уваги та не надано їм оцінки під час перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.

Прокурор не погоджується з висновком суду про перебування ОСОБА_8 в стані необхідної оборони, зважаючи на те, що обвинувачений, маючи можливість відвернути, на його думку, неправомірні дії ОСОБА_14 щодо ОСОБА_13 , міг завдати значно меншої шкоди ОСОБА_14 , викликати поліцію з приводу його неправомірних дій, проте ОСОБА_8 , завдавши значну кількість ударів ОСОБА_14 , протягнув його декілька метрів по землі, залишив помирати, з місця події втік та лише через три дні після оголошення його в розшук, з`явився до поліції. Зокрема свідок ОСОБА_12 вказував на те, що ОСОБА_8 після закінчення конфлікту з ОСОБА_14 , відтягнув тіло останнього на декілька метрів та залишив місце події, що підтверджується і висновком судової медико-криміналістичної експертизи №133, в якій зазначено про сліди ковзання тіла. А згідно висновку експерта №89 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 , більшість тілесних ушкоджень були завдані останньому, коли він перебував в горизонтальному положенні на землі та на його тілі відсутні сліди боротьби. Проте, суд першої інстанції неповно розкрив у вироку показання свідка ОСОБА_12 , а також безпідставно не взяв до уваги зазначені висновки експертиз.

Також прокурор вказує, що жодним доказом не підтверджено висновок суду про те, що ОСОБА_8 наносив інстинктивні удари. Звертає увагу на висновок судово-психіатричної експертизи №185/2019 від 28.08.2019 ОСОБА_8 , що виключає перебування останнього в стані необхідної оборони та стані афекту. Крім того, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_13 не зверталась в поліцію з приводу того, що її намагались зґвалтували та доказів подачі таких звернень не надано захисником обвинуваченого, що ставить під сумнів необхідність захисту ОСОБА_8 ОСОБА_13 від протиправних посягань ОСОБА_14 .

Зважаючи на вказане, прокурор не погоджується з перекваліфікацією дій ОСОБА_8 з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.

Прокурор вважає, що призначене обвинуваченому покарання є незаконним та несправедливим внаслідок м`якості, адже обвинувачений позбавив життя ОСОБА_14 , спричинив значні душевні страждання його батькам. Вказує, що суд передчасно врахував як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинуваченого, оскільки він лише частково визнав свою вину.

Потерпілий ОСОБА_10 просив вирок Калуського міськрайонного суду від 25.06.2021 року скасувати з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання, у вигляді 9 років позбавлення волі.

В доводах апеляційної скарги потерпілий вказує на те, що суд у вироку не зазначив достатніх мотивів прийняття одних доказів та відхилення інших. Вважає голослівними твердження суду про те, що ОСОБА_8 не мав умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та наносив не умисні цілеспрямовані удари, а інстинктивні. Мотиви, викладені у вироку, вказують на те, що аналіз досліджених під час судового розгляду доказів проведено односторонньо, а їх юридична оцінка упереджена. Вказує, що висновки суду про перевищення обвинуваченим необхідної оборони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 ,Ю висновком медико-криміналістичної експертизи №133 та висновком експерта №89 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 . Вважає, що характер тілесних ушкоджень та жорстокість, з якою вони були нанесені свідчать про прямий умисел ОСОБА_8 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . Таким чином, суд дійшов передчасного висновку про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.2 ст. 121 КК України та ст. 124 КК України. Також зазначає, що необґрунтована перекваліфікація дій ОСОБА_8 потягнула безпідставне пом`якшення кримінально-правового становища обвинуваченого. Не погоджується з врахуванням судом, як пом`якшуючої обставини, щирого каяття, оскільки ОСОБА_8 лише частково визнав свою вину, а те що обвинувачений попросив у нього вибачення, вважає нещирим, так як жодного розкаяння не проявив, та фактично не поніс жодного покарання за позбавлення життя його сина. Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, а покарання не відповідає його меті, засадам застосування санкцій закону про кримінальну відповідальність.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційні скарги прокурора та потерпілого, в якому просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення. Зокрема зазначає, що покази обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду є незмінними та узгоджуються з показами свідків, які були досліджені безпосередньо судом. При цьому, судом допитано всіх заявлених сторонами свідків. Вважає кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 124 КК України правильною, вирок суду відповідає вимогам статей 370-374 КПК України, є законним обґрунтованим і вмотивованими. Разом з тим, зазначає, що прокурор та потерпілий об`єктивно не зазначили, які докази були відхилені судом, які встановлені судом обставини суперечать фактичним обставинам справи або ж іншим доказам, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом, а тому такі доводи апелянтів є безпідставними та не знаходять свого підтвердження.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги;

- потерпілий ОСОБА_10 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили залишити без задоволення апеляційні скарги потерпілого та прокурора, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Наведених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Як видно зі змісту вироку, приймаючи рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 на ст. 124 КК України, суд належним чином не обґрунтував своє рішення і не вмотивував його, не в повній мірі оцінив докази в їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, у вироку наведено перелік досліджених у судовому засіданні доказів та процесуальних рішень наданих стороною обвинувачення, проте не зазначено, які обставини ними підтверджуються або спростовуються, та фактично не дано їм оцінки. При цьому, суд не звернув уваги на те, що деякі докази містять суперечливі твердження, і не надав їм аналізу з метою усунення будь-яких сумнівів щодо їх змісту.

Зокрема, посилаючись, як на доказ, на протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 09.06.2019 року (Т.1,а.с. 151-152), суд не звернув увагу на те, що зазначений свідок давала пояснення,які істотно відрізняються від її пояснень в судовому засіданні та стверджувала, що «під час розпиття алкогольних напоїв, ОСОБА_16 щось сказав іншому ОСОБА_17 , що розлютило останнього, після чого ОСОБА_18 вчинив конфлікт із ОСОБА_19 та почав його бити. Наніс удар кулаком правої руки ОСОБА_20 в область голови, після чого той впав. Коли ОСОБА_21 лежав на землі, ОСОБА_18 копав ногами ОСОБА_22 в голову та грудну клітку. Вона почала кричати та кликати на допомогу, після чого ОСОБА_18 пішов геть із місця події, а ОСОБА_22 лежав на землі, де його залишив ОСОБА_18 , обличчя у нього було у крові».

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснювала, що розпивала спиртні напої разом з обвинуваченим, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 . Після вживання спиртного, коли ОСОБА_8 з ОСОБА_12 відійшли то ОСОБА_14 почав до неї чіплятись повалив на землю зірвав з неї штани та намагався її зґвалтувати. Вона почала кликати на допомогу. На її крик до них прибіг ОСОБА_8 та намагався забрати ОСОБА_14 від неї, ОСОБА_14 почав нападати на ОСОБА_8 та першим вдарив його. ОСОБА_8 у відповідь вдарив ОСОБА_14 далі не пам`ятає, оскільки була в істериці і втекла.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на протиріччя у поясненнях свідка ОСОБА_12 , наданих під час слідчого експерименту 09.06.2019 року (Т.1, а.с. 156-159) та в судовому засіданні. Так, в ході слідчої дії свідок вказував, що коли невідомий чоловік почав чіплятись до ОСОБА_23 та зняв з неї штани, обвинувачений побачивши це, підбіг до невідомого чоловіка та наніс йому удар кулаком в обличчя, повалив його на землю та почав наносити удари кулаками по обличчі. Також свідок зазначав, що обвинувачений наносив потерпілому удари ногами зверху вниз по голові, та бокові удари ногами по голові, ударів було дуже багато і майже всі вони були по голові і були дуже жорстокими. Обвинувачений відтягнув чоловіка близько 2-3 м, залишив потерпілого і пішов геть.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував вказані обставини та не усунув суперечності, не з`ясував причини зміни пояснень вищевказаних свідків.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, допускаючи однобічність, та неповноту судового розгляду, не встановив з достатньою повнотою усіх обставин, які мають значення для розгляду кримінального провадження, можливості надати правильну кваліфікацію діям обвинуваченого та призначити йому справедливе покарання.

Згідно зі ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини,з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного,обґрунтованого та справедливого судового рішення,зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції зокрема, є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційні скарги, вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, проаналізувати, надати належну оцінку доводам сторін, та за результатами ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Зокрема, оскільки вирок суду скасовується за апеляційною скаргою прокурора та потерпілого, у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання, суду першої інстанції необхідно більш ретельно перевірити доводи, які наведені прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_10 в апеляційних скаргах щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого та справедливості призначеного йому покарання,

Керуючись ст.ст. 376, 404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5