Справа 688/291/22
№ 1-кс/688/353/22
Ухвала
про застосування запобіжного заходу

21 лютого 2022 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сивки Білогірського району Хмельницької області, громадянина України (паспорт № НОМЕР_1 від 02 березня 2020 року), українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України,

встановив:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в період з травня 2021 року по січень 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем спільного з малолітньою потерпілою проживання, по АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті, порушуючи нормальний психічний та соціальний розвиток малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , чітко усвідомлюючи, що остання являється малолітньою та використовуючи безпорадний стан потерпілої, вчинив відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_7 дії сексуального характеру без добровільної згоди потерпілої.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинених членом сім`ї; злочин, передбачений ч.4 ст. 152 КК України - вчинення дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди; злочин, передбачений ч.6 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням іншого предмета щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені повторно.

21 лютого 2022 року СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області за погодженням з Рівненською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.156, ч.4 ст.152, ч.6 ст.152 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26 січня 2022 року; показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ; показаннями представника потерпілої ОСОБА_8 ; показаннями малолітніх свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; висновком судово-медичної експертизи №31 від 02 лютого 2022 року та іншими узгодженими між собою матеріалами кримінального провадження.
З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші злочини, незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою покращення свого становища, у даному провадженні виникла об`єктивна необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на мотиви такого.

Підозрюваний ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, однак його захисник ОСОБА_5 просив обрати останньому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю.

Заслухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

26 січня 2021 року відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 отримав о 10 год. 45 хв. 21 лютого 2022 року.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, що підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 26 січня 2022 року; показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ; показаннями представника потерпілої ОСОБА_8 ; показаннями малолітніх свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; висновком судово-медичної експертизи №31 від 02 лютого 2022 року тощо.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування на даний час ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом п. п. "b" та "c" ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, зокрема враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, відсутність постійного місця роботи, майновий стан останнього, а також відсутність судимостей.

З врахуванням, інкримінованих органами досудового слідства ОСОБА_6 злочинів, існування ризиків, оцінюючи сукупність таких обставин, як вагомість наявних доказів на підтвердження причетності останнього до інкримінованих злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінуються, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Частина 3 ст.183 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати розмір застави. І лише щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування; злочинів, які спричинили загибель людини; або якщо у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений особою слідчому судді згідно ч.4 ст.183 КПК України надається право, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначати розмір застави.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст.2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали рахувати до 21 квітня 2022 року включно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному та направити для виконання в Шепетівський РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення таможе бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: