Справа № 304/651/21 Провадження № 1-кп/304/250/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000032 від 18 травня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буківцьово Ужгородського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працевлаштованого неофіційно, розлученого (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2021 року близько 21.00 год обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання на кухні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , умисно наніс останній удар кулаком по обличчю, від якого потерпіла впала на землю, де обвинувачений наніс їй ще близько двох ударів ногою по тулубу, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді «синців на шкірних покривах правої виличної ділянки обличчя та правої лопаткової ділянки голови», які згідно висновку експерта № 162 від 20 травня 2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що навесні цього року, точної дати коли це трапилося не пам`ятає, ввечері, між ним та колишньою дружиною, з якою проживають спільно, виникла сварка, під час якої вона хотіла піти з дому. Він її не пускав, перешкоджав і як наслідок наніс їй декілька ударів кулаком та ногою, хоча дружина все одно пішла до доньки та викликала поліцію. На даний час вони примирилися, він у свою чергу про вчинене щиро шкодує, просить суворо його не карати, зазначив, що є особою з інвалідністю ІІ групи.

Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілої ОСОБА_5 , неявка якої з урахуванням положень ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду. При прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності потерпілої враховується те, що судом їй своєчасно надіслано повідомлення, в якому вказується про дату, час та місце розгляду справи й те, що у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_5 про розгляд справи без її участі, оскільки вони з обвинуваченим примирилися і вона не має до нього претензій ні морального, ні матеріального характеру.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Відтак з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (проступку) і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок.

Як особа ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно як спокійний та урівноважений, на обліках у лікарів нарколога і психіатра станом на 20 травня 2021 року не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Призначаючи покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, враховуючи, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину та примирився з потерпілою, яка не має до нього жодних претензій, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд, для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у межах санкції частини 1 статті 125 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1