Справа № 548/1397/21
Провадження №1-кп/548/178/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2021 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 000320 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянина України, уродженця м. Боярка Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта вища, неодруженого, працюючого водієм в ТОВ «Інтер Авто Альянс», інвалідності не має, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину) передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
13.08.2020 року близько 15 години 45 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «FORD FADY» д.н.з НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М03 «Київ Харків Довжанський» від м. Полтава у напрямку м. Києва, та проїжджаючи поблизу села Покровська Багачка Лубенського (колишнього Хорольського) району Полтавської області, водій ОСОБА_4 під час виконання маневру обгону автомобіля ГАЗ АС-G 3309 AXY-2, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , котрий рухався попереду нього в попутному напрямку, проявив неуважність, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля в правий бік, та допустив зіткнення із автомобілем ГАЗ АС-G 3309 AXY-2, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 .

Вказаними діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (надалі Правила дорожнього руху України), хоча мав можливість та повинен був їх виконувати.

Зазначений пункт Правил дорожнього руху України означає: п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ГАЗ АС-G 3309 AXY-2, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої стегнової кістки, закритих переломів лівого ліктьового відростку та скалкового перелому обох кісток лівого передпліччя, підшкірної гематоми поперекової ділянки зліва, саден лівого передпілля та плеча, ран лівого стегна, які згідно висновку експерта № 110 від 23.06.2021 за результатами проведеної судово-медичної експертизи в своїй сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Згідно висновку експерта № 1004 від 30.06.2021 за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «FORD FADY» д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками.

В умовах даної дорожньої обстановки водій автомобіля «FORD FADY» д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити зіткнення та уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286КК України при обставинах, викладених вище,визнав повністю та суду пояснив, що він 13.08.2020 близько 15 години 45 хвилин керува автомобілем «FORD FADY» д.н.з НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М03 «Київ Харків Довжанський» від м. Полтава у напрямку м. Києва, та проїжджаючи поблизу села Покровська Багачка Лубенського району під час виконання маневру обгону автомобіля ГАЗ котрий рухався попереду нього в попутному напрямку, проявив неуважність, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля в правий бік, та допустив зіткнення із автомобілем ГАЗ.Не оспорював факт порушення ним низки пунктів Правил дорожнього руху, зазначених в описовій частині вироку, позовні вимоги визнав повністю. Щиро розкаявся.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд прийшов до переконання, про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, дії якого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що потягло за собою завдання потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

При визначенні виду та міри покарання суд виходить з наступного.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК У країни особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 зазначене вище покарання, за ч.2 ст.286 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає характеризуючим даним відносно особи, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Визначаючи покарання за відповідною частиною ст.286 КК України слід враховувати не тільки наслідки,що настали,а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх,тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня2005року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

При призначені покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який займається суспільно-корисною працею, працює, позитивно характеризується як за місцем проживаня так і за місцем роботи; пом`якшуючі відповідальність обставини раніше не судимий, свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, відразу після скоєного вжив можливих заходів для надання первинної медичної допомоги потерпілому, викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції,надавав потерпілому кошти на лікування та добровільно відшкодував завданий збиток, потерпілий не має на даний час до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

З врахуванням зазначених пом`якшуючих відповідальність обставин, приймаючи до уваги думку потерпілої сторони, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Окрім того, беручи до уваги, що ОСОБА_4 було вчинено злочин проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, спричинення тяжких та середньої тяжкості наслідків вчиненого злочину безпосередньо пов`язаних з наявністю у нього права керувати транспортними засобами, враховуючи те, що злочин не було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за можливе не застосовувати до нього додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заявлений по справі цивільний позов підлягає задоволенню, оскільки вина обвинуваченого у завданні шкоди у зазначеному розмірі встановлена в судовому засіданні і не оспорюється самим обвинуваченим.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Запобіжний захід до обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не обирався.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за вироком, суд вважає за можливе накладений арешт скасувати.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вчинення якого призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців .

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирати.

Речовий доказ: - автомобіль марки FORD FADY д.н.з НОМЕР_1 , який на підставі ухвали слідчого судді Хорольського районного суду від 05.11.2020 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим законному власнику;

- автомобіль ГАЗ АС-G 3309 AXY-2, д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на зберігання ТОВ «Кашкан Логістик» та поміщено на майданчик, що за адресою м. Лубни, вул. Олександрівська, 121, після набрання вироком законної сили вважати повернутим законному власнику.

Скасувати арешт згідно ухвали слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 18.08.2020 року та 05.11.2020 року.

Змінений цивільний позов предствника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у порядку ст. 128-129 КПК України задовольнити .

Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду на користь ОСОБА_6 , завданої внаслідок злочинних дій цивільного відповідача, у розмірі 77 000 (смімдесят сім тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянина України, уродженця м. Боярка Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта вища, неодруженого, працюючого водієм в ТОВ «Інтер Авто Альянс», на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 7387,64 грн.

Згідно зі ч. ч. 6, 7ст. 376 КПК Україникопію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

ГоловуючийОСОБА_1