Провадження № 1-кп/734/39/21 Справа № 741/784/20
В И Р О К

іменем України

02 грудня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 та його захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець кримінальне провадження № 0000388 від 09.07.2016 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороньки Бобровицького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не судимого, працюючого в ФГ «Вітязь Агро» агрономом, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи згідно наказу керівника СВК «Пам`яті декабристів» від 09.10.2013 № 224/13-к призначеним з 09.10.2013 на посаду агронома, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, та згідно наказу виконавчого директора СВК «Пам`яті декабристів» від 20.06.2016 № 43 призначеним відповідальним за здійснення польових робіт та їх безпечне виконання, являючись у зв`язку з цим службовою особою вказаного підприємства, яка має спеціальні обов`язки щодо охорони праці, внаслідок неналежного ставлення до виконання свої службових обов`язків, допустив порушення законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що призвело до загибелі водія СВК «Пам`яті декабристів» ОСОБА_8 .

Так, в порушення вимог п. 2.11 Посадової інструкції агронома СВК «Пам`яті декабристів», яким передбачено, що агроном контролює додержання працівниками правил і норм охорони праці, виробничої санітарії та протипожежного захисту; п. 2.20 розділу XIV Правил охорони праці на автомобільному транспорті, затвердженого наказом МНС України 09.07.2012 № 964, яким передбачено, що розвантаження транспортних засобів біля відкосів, силосних ям, ярів тощо допускається за наявності колесовідбійного бруса, ОСОБА_6 08.07.2016 близько 20 год. 45 хв., будучи присутнім під час виконання працівниками СВК «Пам`яті декабристів» польових робіт по обробці гербіцидами посівів соняшника на полі між селами Держанівка та Киселівка Носівського району та зокрема водієм транспортних засобів вказаного підприємства ОСОБА_8 по завантаженню за допомогою мотопомпи води, як розчинника хімікатів для обробки полів, з меліоративного каналу та управлінню автомобілем цього підприємства марки «ЗИЛ 431432», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не забезпечив облаштування місця по забору води з каналу у відповідності до вимог нормативно-технічних актів, оскільки на мосту через меліоративний канал, що використовувався у якості площадки для завантаження транспортних засобів водою, був відсутній колесовідбійний брус, а розміри моста не забезпечували належний фронт робіт (не менше 3 метрів від транспортного засобу до брівки площадки); не проконтролював дотримання ОСОБА_8 вимог п. 3.12 Інструкції з охорони праці № 12 для водія автотранспортного засобу СВК «Пам`яті декабристів», п. 1.24 розділу XIII Правил охорони праці на автомобільному транспорті, затвердженого наказом МНС України від 09.07.2012 №964, якими передбачено, що якщо автомобіль стоїть навіть на незначному уклоні, необхідно додатково підставити під колеса упорні колодки; п-п. 31.4.1 г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, яким заборонено експлуатацію транспортних засобів із порушеною герметичністю пневматичного або пневмогідравлічного гальмового приводу; п. 2.20 розділу XIV Правил охорони праці на автомобільному транспорті, затвердженого наказом МНС України від 09.07.2012 № 964, яким передбачено, що за відсутності колесовідбійного бруса забороняється під`їжджати до брівки розвантажувальної площадки ближче ніж на 3 метри, та не припинив виконання ОСОБА_8 вищевказаних робіт з недотриманням нормативно-технічних вимог технологічної операції по забору води з каналу, що в подальшому призвело до того, що ОСОБА_8 , знаходячись на мосту через меліоративний канал керованим ним автомобілем марки «ЗИЛ 431432», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з несправностями пневматичного гальмівного приводу, не укомплектованим підпорними упорами, не зміг від`їхати від місця забору води та внаслідок самовільного руху автомобіля заднім ходом відбулося його падіння з мосту в меліоративний канал з перевертанням вверх колесами, в результаті чого водій ОСОБА_8 загинув внаслідок механічної асфіксії в результаті закриття (обтурації) дихальних отворів і шляхів чужорідною масою - мулом.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 2 ст. 271 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України не визнав та дав показання, що він працюючи агрономом очолював бригаду по обприскуванню соняху. Обприскування проводили ввечері, так як вдень було жарко. Вони приїхали до каналу поставили помпу, довжина рукавів дозволяла забирати воду, так як рукави були по 8-10 метрів, тому довжина рукавів дозволяла ставити автомобіль в безпечному місці для забору води. Намальоване на схемі не відповідає дійсності. ОСОБА_8 сам показав, де можна набирати воду з каналу, сказав, що раніше там брали воду. Машина ОСОБА_8 стояла не менше чим за три метри до каналу, під колесами автомобіля були противідкати, «башмаки». Всі автомобілі заповнили водою і вони поїхали, а він і ОСОБА_8 залишилися набирати воду в ємність автомобіля ОСОБА_8 . Все відбувалося відповідно технічним вимогам. Коли набралась вода, він забрав шланг від мотопомпи у ОСОБА_8 , який знаходився наверху автомобіля, положив їх вздовж дороги, щоб не наїхати на них і пішов до свого службового автомобіля, що був неподалік. Коли відійшов метрів 50, то почув, що заводиться автомобіль, він повернувся на звук заведеного автомобіля, він загазував і їде назад, тріск, ляск, страшне, зателефонував хлопцям, щоб їхали бо аварія. Автомобіль лежав уверх колесами, він ускочив у ту багнюку, ледве відкрив двері, водій ніяких ознак не подавав, ні рухів нічого. Потім приїхали хлопці, витягнули тіло з кабіни автомобіля, робили йому штучне дихання, але ОСОБА_8 ознак життя не подавав. Він зателефонував і доповів керівництву а потім в міліцію. Подію, що сталася крім нього ніхто більше не бачив.

На другий день приїхали газовики, все позатоптували, автомобіль витягнули з каналу, так-як він при падінні пошкодив газову трубу. Він розуміє, що керівник відповідає за безпеку умов праці, але він не вбачає, що він зробив те, що йому вміняють і як наслідок призвело до смерті людини. Він вважає, що в даному випадку присутній людський фактор, він не знає, що відбувалося в кабіні автомобіля, чому автомобіль поїхав назад, можливо водію стало погано, або щось інше.

Суд, всебічно дослідивши обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, що загиблий був його рідним братом, обвинуваченого знає. Йому відомо, що набирали воду. Він сам на місці події не був, подробиць не знає, про подію знає зі слів інших. Він дійсно писав заяву, що претензій до обвинуваченого не має, але коли дізнався, що обвинувачений винить у всьому покійного, то вважає, що обвинувачений винний. Покарання призначити на розсуд суду.

Показання потерпілого не можуть бути взяті судом до уваги як доказ обставин висунутого обвинувачення з огляду на те, що він сам під час події не був присутнім, про пригоду йому стало відомо від інших осіб.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання, що з обвинуваченим він знайомий по роботі, покійного теж знав по роботі. В той день, ближче до вечора, кожен на своїй техніці під`їхали набирати воду. ОСОБА_8 закинув шланг в канал, помпа була на березі. Йому накачали повну бочку води і він поїхав на поле до обприскувача. Через деякий час зателефонував ОСОБА_6 і кричав, сюди, бо перекинувся ЗІЛ. Коли вони приїхали, то ЗІЛ 130 лежав у канаві, там був ОСОБА_6 . Вони витягнули тіло ОСОБА_8 з автомобіля, нога в нього застрягла між ричагами. На березі йому робили штучне дихання, але він ознак життя не подавав. Вказівку по обробці полів давав ОСОБА_6 . Мотопомпа була закріплена за ОСОБА_8 , він на автомобілі її привозив, заповнював водою інших, а потім сам заправлявся. Як ОСОБА_8 під`їжджав за водою до водойми він не бачив. Місце де брали воду, показав ОСОБА_8 . По краю мосту був нахил. ОСОБА_6 , як агроном давав карту внесення, а також давав вказівки, що кому робити. Коли він від`їжджав, біля водойми залишалися ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Йому ОСОБА_8 не говорив про несправність його автомобіля. Шланги на мотопомпі були десь по десять метрів. Помпа стояла на краю моста.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, що він був головою комісії по розслідуванню нещасного випадку. В протоколі зазначена дата огляду. На місце виїжджали десь через два дні після пригоди. Комісія виїжджала не вся. Схему він малював на підставі слів осіб, що там були та ОСОБА_6 було видно сліди автомобіля, прим`ята трава, як покотився, площадка була рівна. Сліди були саме того автомобіля. На час огляду автомобіля вже не було, його забрали механіки. В комплексі вина всіх, до 50 відсотків вина водія. При огляді на мосту були противідкати, але чи використовувалися він не знає. Водій повинен ставити противідкати. ОСОБА_6 відповідає за всі охоронні заходи. Що водій включив щось не те, це припущення.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання, що обвинувачений є його батьком, ОСОБА_8 знав. Він був членом комісії, як голова профспілки. На саме місце події не виїжджав. Він підписав акт, але потім написав власну думку. Автомобіль був в несправному стані, водій не дотримався правил безпеки. Йому не повідомили про виїзд на місце, він не знав, що є членом комісії.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання, що він з обвинуваченим та покійним ОСОБА_8 разом працювали, він тоді був директором того господарства. Наряд в той день проводив він в сім годин ранку, визначив обсяг роботи і хто, що робитиме. Роботу по обприскуванню полів було доручено ОСОБА_6 . ОСОБА_6 про подію доповів у той же день. Він особисто там не був і як все відбулося не бачив. ОСОБА_6 сказав, що з якихось причин автомобіль поїхав та впав. Основне завдання агронома слідкувати за внесенням ядохімікатів. Міст там нормальний, рівний.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання, що з обвинуваченим робочі відносини. Вона працювала в складі спец комісії по розслідуванню нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_8 .. На місце події комісія приїхала через три-чотири дні, автомобіля вже не було. В траві валялися «башмаки». Інформація бралася з пояснень свідків. В протоколі огляду все зазначено, вона вже всього не пам`ятає. Вона вже не може згади, які були сліди і чи були сліди. Комісія на місці події була не вся.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання, що з обвинуваченим разом працювавли, ОСОБА_8 також знав. Йому десь в 10 годин вечора зателефонували і сказали, що ОСОБА_8 розбився. Вони приїхали на місце разом зі слідчою десь годин в 12 ночі. Автомобіль був в канаві, тіло на березі. Він на той час був інспектором по охороні праці. За правила безпеки польових робіт відповідав агроном ОСОБА_6 . В обов`язки ОСОБА_15 , інженера автопарку, входила відповідальність за технічний стан транспортних засобів. За правилами безпеки при заборі води відповідав агроном. Схему складали з того, що було видно по слідах, а не зі слів водіїв. Було видно по слідах, як автомобіль заїхав на місток. Він не знав до того випадку, що ОСОБА_8 працював з помпою.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дав показання, що з обвинуваченим вони разом працюють, ОСОБА_8 також знав. Він працює на посаді бригадира. За ОСОБА_8 був закріплений автомобіль ЗІЛ 130 бортовий. Спочатку на автомобілі не було бочки, а потім ОСОБА_8 сам її прикріпив для підвозу води до обприскувача посезонно. Воду брали з каналів мотопомпою. ОСОБА_6 говорив, що з ОСОБА_8 вони переговорили, що їдуть і коли він дійшов до свого автомобіля і почувши звук двигуна, обернувся то побачив автомобіль в каналі. На місці, коли виїжджав, бачив противідкатні пристрої під колеса, які повинні були застосовуватися, водій про це був проінструктований.

Аналізуючи показання зазначених свідків, суд дійшов висновку, що вони не можуть бути взяті судом до уваги як докази обставин висунутого обвинувачення з огляду на те, що вони не містять достовірної інформації як відбувався забір води з каналу ОСОБА_8 та де саме знаходився автомобіль ЗІЛ 130 реєстраційний номер НОМЕР_1 під час забору води з каналу під час пригоди, що мала місце 08.07.2016 року та які були дії водія та обвинуваченого, так-як не були присутніми під час події, і тому показання зазначених вище свідків, не є належними доказами вчинення ОСОБА_6 інкрімінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 271 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 09.07.2016 року, схеми та СD диску до нього з фото, в період часу з 00 годин 00 хвилин до 00 годин 45 хвилин в присутності понятих, було проведено огляд території між селами Киселівка та Селище. Під час огляду виявлено зокрема труп ОСОБА_8 1957 р.н. та автомобіль ЗІЛ 130 д.н.з. НОМЕР_1 . Також оглянуто та описано міст через канал. Під час огляду технічні засоби не застосовувалися, огляд проводився в нічну пору доби при штучному освітленні. В протоколі не зазначено чи було виявлено будь-які сліди, в тому числі автомобіля і місце їх розташування /а.с. 115-118 т.1/.

В зазначеному протоколі огляду місця події мається частина тексту дописана іншим кольором і під даним текстом на а.с.116 т.1 відсутні підписи понятих, а далі на цій же сторінці текст викладено тим же кольором, яким викладено текст протоколу на а.с. 115 т.1 та його обороті, що викликає в суду сумнів, що весь текст протоколу викладено в один час, а саме під час огляду місця події. Також до протоколу додано диск СD з фотографіями, в тому числі виконаними і в світлу пору доби, але в протоколі зазначено, під час огляду технічні засоби не застосовувалися, а огляд проводився в темну пору доби при штучному освітленні. Додана схема до протоколу не містить жодної прив`язки до місцевості, а також на ній відсутні розміри (ширина та довжина) мосту зазначеного на ній та ширина каналу.

Враховуючи вищевикладене, СD диск з фотографіями є недопустимими доказами, так-як в протоколі огляду місця події від 09.07.2016 року зазначено, що під час огляду технічні засоби не застосовувалися, тобто в даному випадку фотографування не проводилося. Сам протокол огляду місця події з схемою до нього не можуть бути самостійними доказами в справі, а в своїй сукупності лише свідчать про наявність події, що відбулася 08.07.2016 року, в результаті якої настала смерть ОСОБА_8 .

Указані письмові докази не підтверджують обставин, які складають об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Згідно висновку експерта № 161 від 09.07.2016 року:

На підставі судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_16 , 1957 р. н., додаткових методів дослідження, із врахуванням відомих обставин справи та поставлених питань, із застосуванням візуального та порівняльно-аналітичного методів дослідження, відповідно до вимог регламентуючих документів (Кримінальний процесуальний кодекс України від 13.04.2012р. зі змінами та доповненнями, Закон України «Про судову експертизу» від 25.02.1994р., Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України») приходжу до наступного:

При судово-медичній експертизі ОСОБА_8 виявлені наступні ушкодження: садно лівої вушної раковини і крововилив в м`які тканини голови, лівої скроневої області, симетричні крововиливи в м`язи грудей по передній поверхні з обох сторін, перелом п`ятого ребра справа по передній поверхні без зміщення. Ушкодження спричинені дією тупих предметів за механізмом удару незадовго до настання смерті і могли виникнути в строк та за обставин, вказаних в постанові, тобто від удару частинами автомобіля, які знаходяться всередині кабіни, при падінні вантажного автомобіля у водоканал. Увесь комплекс тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_8 з причиною смерті не пов`язаний, і, відносно живої людини, мають ознаки тілесних ушкоджень сердньогоступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Смерть гр-на ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії в результаті закриття (обтурації) дихальних отворів і шляхів чужорідною масою мулом. Цей висновок про причину смерті підтверджується наявністю великої маси мулу в порожнині рота і носа, в просвіті дихальних шляхів з повною обстурацією, майже до дрібних бронхів і даними секційного дослідження, розлиті інтенсивно забарвлені трупні плями, ціаноз шкірних покривів обличчя, дрібноточкові крововиливи в слизові оболонки очей, темна рідка кров в порожнинах серця і великих кровоносних судинах, переповнення кров`ю правої половини серця, венозне повнокрів`я внутрішніх органів, субплевральні і субепікардіальні крововиливи, а також даними гістологічного дослідження: гострою альвеолярною емфіземою, бронхоспазмом та вираженим набряком тканини легень.

При розтині від органів та тканин запах алкоголю не відчувався. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_8 етанол не виявлений (висновок експерта №1393 від 14-15.07.2016 року). Тобто на момент смерті він не був в стані алкогольного сп`яніння /а.с. 123-126 т. 1/.

Вказаний вище висновок експерта не може бути самостійними доказом в справі, а в своїй сукупності лише свідчить про наявність події, що відбулася 08.07.2016 року, та які тілесні ушкодження отримав ОСОБА_8 і які травми стали причиною його смерті, але даний висновок експерта жодним чином не підтверджує обставин, які складають об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення

Згідно висновку експерта № 465 від 10.10.2016 року та фото таблиці до нього:

1.Через вказані у дослідницькій частині несправності пневматичного гальмівного приводу, технічний стан системи робочого гальма автомобіля „ЗІЛ-130 реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідав вимогам ПДРУ та ДСТУ 3649:10, система знаходилась у відмовному стані, при якому не може виконувати свою функцію по зниженню швидкості автомобіля.

Несправності пневматичного гальмівного приводу, мають експлуатаційний характер, виникли в процесі тривалої експлуатації автомобіля „ЗІЛ-130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , через його неякісне технічне обслуговування, несправності існували до події ДТП.

2. На момент експертного огляду, через несправності які мають аварійний характер їх виникнення, які перелічені у дослідницькій частині, система рульового керування автомобіля „ЗІЛ-130 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у відмовному стані. Несправності які встановлені в ході візуального огляду, виникли під час події ДТП /а.с. 174-181 т.1/.

Під час судового розгляду та під час дослідження доказів, не було встановлено факту, що ОСОБА_8 будь-кому говорив, що гальмівна система автомобіля ЗІЛ 130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував на час події та який був за ним закріплений, в тому числі і обвинуваченому ОСОБА_6 під час виконання робіт по забору води з каналу 08.07.2016 року, /а.с. 171 т.1/, знаходиться в несправному стані, адже згідно вищезазначеного висновку експерта, несправності пневматичного гальмівного приводу, мають експлуатаційний характер, виникли в процесі тривалої експлуатації автомобіля „ЗІЛ-130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , через його неякісне технічне обслуговування, несправності існували до події ДТП. Отже, водій ОСОБА_8 не міг не знати керуючи автомобілем, що гальмівна система знаходиться в несправному стані, а згідно п. 2.3(а) ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Також, під час дослідження доказів під час судового розгляду, не було встановлено факту, що водія ОСОБА_8 хтось просив чи примушував, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_6 , виконувати відповідні роботи на технічно несправному автомобілі. Жодних доказів, що обвинуваченому ОСОБА_6 було відомо, що ОСОБА_8 08.07.2016 року виконує роботи на технічно несправному автомобілі, стороною обвинувачення суду не надано.

Вказаний висновок експерта № 465 від 10.10.2016 року та фото таблиці до нього також не може бути самостійними доказом в справі, а в своїй сукупності лише свідчить про наявність події, що відбулася 08.07.2016 року, та які несправності мав автомобіль „ЗІЛ-130 реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент пригоди, але даний висновок експерта жодним чином не підтверджує обставин, які складають об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Згідно журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці тракторної бригади СВК «Пам`яті декабристів», шофер ОСОБА_8 пройшов інструктаж з питань охорони праці на робочому місці /а.с. 127- 131 т.1/.

Згідно протоколу № 1 від 09 лютого 2016 року засідання комісії по перевірці знань з питань охорони праці СВК «Пам`яті Декабристів», водій автотранспортних засобів ОСОБА_8 отримав позитивну оцінку і був допущений до виконання робіт /а.с. 141-142 т.1/.

Отже, водій ОСОБА_8 був обізнаний з питань охорони праці під час експлуатації транспортних засобів на робочому місці.

Згідно посадової інструкції агронома затвердженої виконавчим директором СВК «Пам`яті Декабристів» від 14 червня 2016 року, не зазначено, що він є посадовою особою відповідальною за випуск транспортних засобів на лінію та повинен перевіряти технічний стан транспортних засобів, як під час їх роботи, так і під час їх випуску на лінію /а.с. 137-139 т.1/.

Також, в наказі від 20.06.2016 року виданого виконавчим директором СВК «Пам`яті декабристів» ОСОБА_6 був призначеним відповідальним саме за здійснення польових робіт та їх безпечне виконання /а.с. 136 т.1/.

Натомість в інструкції з охорони праці № 12 для водія автотранспортного засобу (вантажні та легкові автомобілі, автобуси) в п.2.3 зазначено, що посадова особа, відповідальна за випуск транспортних засобів на лінію, зобов`язана випускати на лінію технічно справні транспортні засоби / а.с. 150-166 т.1/.

Вказані докази не є достатніми для доведення пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, так як згідно посадової інструкції в його обов`язки, як посадової особи, не входило перевіряти технічний стан транспортних засобів та випускати на лінію технічно справні транспортні засоби, і він був відповідальним за здійснення польових робіт та їх безпечне виконання.

В протоколі огляду місця, де стався нещасний випадок 08.07.20216 о 20 год 45 хв. зі смертельним наслідком з водієм транспортних засобів сільськогосподарського виробничого кооперативу «Пам`яті декабристів» ОСОБА_8 від 12 липня 2016 року, зокрема зазначено, що комісія оглянула місце де стався нещасний випадок і так як на момент огляду місце нещасного випадку не збережено, з використанням зібраних пояснень свідків, наявних матеріалів та інформації Носівської поліції.

Об`єктом огляду являється міліоративний канал, який розташований на ділянці польової дороги між селами Держанівка та Киселівка Носівського району, де 08.07.2016 о 20 год. 45 хв. стався нещасний випадок зі смертельним наслідком. Автомобіль ЗІЛ 130 знаходився на мосту на відстані близько 1/3 довжини мосту, 1 м від краю з правої сторони (на погрузку автомобілі подавалися заднім ходом) та близько 2 м до схилу від заднього правого колеса, під кутом по співвідношенню до направленого мосту.

Пригода сталася внаслідок самовільного руху автомобіля ЗІЛ 130 реєстраційний номер НОМЕР_1 заднім ходом, падіння з перевертанням вверх колесами в меліоративний канал під керуванням водія СВК «Пам`яті декабристів» ОСОБА_8 .

Відомості щодо технічного стану автомобіля до аварії відсутні.

Також внаслідок пригоди деформовано газову трубу, яка прокладена поверх меліоративного каналу /а.с. 144-148 т.1/.

В протоколі містяться підписи голови комісії та членів комісії, але як було встановлено в судовому засіданні, не всі члени комісії, які зазначені в протоколі були присутніми під час огляду місця події, хоча в протоколі зазначено, що вони були присутніми під час огляду місця події. Зокрема даний факт встановлено з показань свідка ОСОБА_10 .

Також в протоколі зазначено, що на момент огляду місце нещасного випадку не збереглося, то використовувалися зібрані пояснень свідків, наявних матеріалів та інформації Носівської поліції, але не зазначено пояснення яких саме свідків, а як було встановлено під час судового розгляду справи, єдиним свідком події був ОСОБА_6 , який в судовому засіданні дав показання, що автомобіль, яким керував ОСОБА_8 стояв не менш чим за три метри до краю каналу під час забору води.

В протоколі огляду місця події від 09.07.2016 року /а.с. 115-118 т.1/ взагалі не зазначено жодної інформації по виявленню та фіксації будь-яких слідів на місці події в тому числі і автомобільних, тому суду не зрозуміло, на підставі яких саме доказів комісія вирішила, що автомобіль ЗІЛ 130 під час забору води з каналу, знаходився на мосту на відстані близько 1/3 довжини мосту, 1 м від краю з правої сторони (на погрузку автомобілі подавалися заднім ходом) та близько 2 м до схилу від заднього правого колеса, під кутом по співвідношенню до направленого мосту, адже огляд місця події проводився 12.07.2016 року, а подія сталася ввечері 08.07.2016 року, адже, як зазначено в протоколі комісії, місце нещасного випадку на час огляду його комісією не збереглося.

Крім того, до початку огляду місяця події комісією, як було встановлено під час судового розгляду, з каналу автомобіль ЗІЛ 130 реєстраційний номер НОМЕР_1 вже був піднятий з каналу і транспортований в інше місце, а також проведено ремонтні роботи деформованої газової труби під час падіння автомобіля ЗІЛ 130 з мосту в канал, а це все свідчить про те, що з 08.07.20216 року по 12.07.2016 року (день огляду комісією місця події) на місці події проводились відповідні роботи з використанням транспортних засобів, а по мосту за такий досить тривалий час (чотири доби), рух по якому в цей час не був перекритий, могли рухатись інші транспортні засоби, залишаючи відповідні сліди на мосту і прилеглій до нього території, на його поверхню впливали атмосферні явища.

На підставі вищевикладеного, протокол огляду місця, де стався нещасний випадок 08.07.20216 /а.с. 144-148 т.1/ судом не може вважатися належним та допустимим доказом, так як в судовому засіданні встановлено, що не всі члени комісії, що зазначені в протоколі та поставили свої підписи, були присутніми під час огляду місця де стався нещасний випадок, але в протоколі зазначено, що всі члени комісії були присутніми під час огляду місця події, в чому і розписалися, що свідчить про неналежне виконання членами комісії своїх службових обов`язків для повного всебічного та об`єктивного встановлення обставин нещасного випадку зазначеного в протоколі.

Також суду не зрозуміло, чому та на підставі яких саме конкретних доказів, в протоколі комісією зазначено, що автомобіль ЗІЛ 130 реєстраційний номер НОМЕР_1 під час забору води 08.07.2016 року, коли сталася пригода, стояв саме на мосту, адже стороною обвинувачення суду в підтвердження даного факту не надано жодного доказу, взагалі такі докази по справі відсутні.

Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності № 14178 від 06.02.2020 року за матеріалами кримінального провадження № 0000388:

1.Роботи, під час виконання яких з водієм автомобіля СВК «Пам`яті Декабристів» ОСОБА_8 стався нещасний випадок, не відносяться до категорії робіт з підвищеною небезпекою на підставі Переліку робіт з підвищеною небезпекою.

Управління водієм СВК «Пам`яті Декабристів» ОСОБА_8 автомобілем у відповідності з п. 9 Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі є роботою, яка потребує професійного добору.

2.Причинами настання 08.07.2016 досліджуваного нещасного випадку є:

I)технічна причина, - незадовільний технічний стан (код 06) автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій СВК «Пам`яті декабристів» ОСОБА_8 .

II)організаційна причини, а саме не дотримано виконання нормативно-технічних вимог наступними особами:

-інженером з експлуатації машино-тракторного парку (бригадир тракторної бригади) СВК «Пам`яті Декабристів» ОСОБА_15 в частині надання дозволу на випуск з машино-тракторного парку автомобіля ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 з несправностями пневматичного гальмівного приводу, які мають експлуатаційний характер, виникли в процесі тривалої експлуатації автомобіля через його неякісне технічне обслуговування. Несправності існували до події ДТП. Не виконав вимоги п.1. Розділу II. Посадової інструкції інженера з експлуатації машино-тракторного парку в частині організації правильної експлуатації і технічного обслуговування машино-тракторного парку, своєчасного та якісного його ремонту, не перевірив укомплектування автомобіля підпорними упорами.

-агрономом СВК «Пам`яті декабристів» ОСОБА_6 в частині забезпечення відповідності облаштування місця по забору води з каналу як розчинника хімікатів для обробки полів вимогам нормативно-технічним актам та як особа, призначена відповідальним за здійснення польових робіт та їх безпечне виконання був присутній при виконанні з недотриманням нормативно-технічних вимог технологічної операції по забору води з каналу (робоче місце по забору води з каналу мотопомпою, не відповідало вимогам п. 2.20 Правил охорони праці на автомобільному транспорті в частині, розвантаження транспортних засобів біля відкосів, силосних ям, ярів тощо допускається за наявності колесовідбійного бруса);

- інженером з охорони праці СВК «Пам`яті декабристів» ОСОБА_14 в частині не виконання вимог п.п. 2.6, 2.7, 3.1, 3.14 Посадової інструкції інженера з охорони праці щодо своєчасності проведення навчання та інструктажів, атестації та переатестації працівників з питань охорони праці, посадових осіб, які проводять роботи що потребують професійного відбору (не виконано вимоги п.п. 4.1., 3.17. Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці), а також дієвого контролю за дотриманням нормативно- технічних вимог з охорони праці співробітниками підприємства;

- безпосередньо самим постраждалим водієм ОСОБА_8 не виконав вимоги: п. 2.1 Інструкції з охорони праці № 12 для водія автотранспортного засобу, в частині перевірки технічного стану автомобіля, звертаючи особливу увагу на справність гальмівної системи під час підготовки автомобіля до виїзду на лінію; п. 23. Правил дорожнього руху України в частині перевірки перед виїздом і забезпечення технічно справного стану транспортного засобу та уваги і стеження за дорожньою обстановкою, технічним станом транспортного засобу; ст. 139 Кодексу законів України про працю та ст. 14 Закону України «Про охорону праці».

3.Перелік вимог нормативно правових актів з питань охорони праці, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, наведено в дослідницькій частині висновку.

4. З технічної точки зору, як дії інженера з експлуатації машино-тракторного парку (бригадира тракторної бригади) СВК «Пам`яті Декабристів» ОСОБА_15 , агронома ОСОБА_6 і інженера з охорони праці ОСОБА_14 , на яких посадовими інструкціями та інструкціями з охорони праці при виконанні окремих видів робіт покладена відповідальність за безпечну організацію робіт, за безпечну роботу машин та механізмів на даному об`єкті, контроль за дотриманням задіяними робітниками правил з техніки безпеки і охорони праці, так і безпосередньо самого постраждалого, водія СВК «Пам`яті Декабристів» ОСОБА_8 , перебувають у причинному зв`язку з досліджуваною подією нещасного випадку, що стався 08.07.2016.

З технічної точки зору, невиконання перерахованих вище вимог нормативних актів з питань охорони праці та безпеки життєдіяльності перебуває у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку.

Безпосередньо як інженер з експлуатації машино-тракторного парку (бригадира тракторної бригади) СВК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_15 , агроном ОСОБА_6 і інженер з охорони праці ОСОБА_14 , так і сам постраждалий, водій СВК «Пам`яті Декабристів» ОСОБА_8 мали технічну можливість запобігти настанню події досліджуваного нещасного випадку, для чого вони повинні були діяти у відповідності до вищевикладених вимог нормативних документів.

Умовами, що сприяли настанню досліджуваного нещасного випадку є незадовільне функціонування системи управління охороною праці на підприємстві, які згідно ст. 13 Закон України «Про охорону праці» покладаються безпосередньо на керівника СВК «Пам`яті Декабристів» ОСОБА_12 /а.с. 186-199 т. 1/.

У вищезазначеному висновку експерта зазначено, що не дотримано виконання нормативно-технічних вимог агрономом СВК «Пам`яті декабристів» ОСОБА_6 в частині забезпечення відповідності облаштування місця по забору води з каналу як розчинника хімікатів для обробки полів вимогам нормативно-технічним актам та як особа, призначена відповідальним за здійснення польових робіт та їх безпечне виконання був присутній при виконанні з недотриманням нормативно-технічних вимог технологічної операції по забору води з каналу (робоче місце по забору води з каналу мотопомпою, не відповідало вимогам п. 2.20 Правил охорони праці на автомобільному транспорті в частині, розвантаження транспортних засобів біля відкосів, силосних ям, ярів тощо допускається за наявності колесовідбійного бруса), але в даному пункті також зазначено, що за відсутності колесовідбійного бруса забороняється під`їжджати до брівки розвантажувальної площадки ближче ніж на 3 м.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 дав показання, що під час забору води автомобіль ЗІЛ 130 під керуванням ОСОБА_8 знаходився не на мосту, а не ближче чим за три метри до каналу і під його колесами були противідкатні колодки, тобто порушень п. 2.20 Правил охорони праці на автомобільному транспорті в частині, розвантаження транспортних засобів біля відкосів, силосних ям, ярів в діях обвинуваченого не було, а зі сторони обвинувачення під час судового розгляду не надано суду жодного доказу на спростування показань обвинуваченого і що дії обвинуваченого не відповідали вимогам п.2.20 Правил охорони праці на автомобільному транспорті в частині розвантаження транспортних засобів біля відкосів, силосних ям, ярів тощо, 08.07.2016 року коли сталася відповідна пригода.

Отже, на підставі вищевикладеного, висновок експерта за результатами проведення додаткової судової експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності № 14178 від 06.02.2020 року за матеріалами кримінального провадження № 0000388 не може бути належним та допустимим доказом, так як жодним чином не доводить обставин, які складають об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, так як складений на підставі доказів що визнані судом неналежними та не допустимими, або такими, що не містять достовірної інформації, не є достатніми для доведення пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення або такими, що можуть бути самостійними доказами в справі.

Що стосується акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08 липня 2016 року о 20 год. 45 хв. на сільськогосподарському виробничому кооперативі «Пам`яті декабристів» від 29 вересня 2020 року /а.с. 18-30 т. 2/, то суд зазначає, що даний акт був відсутній та не досліджувався під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000388 від 09.07.2016 відповідно до вимог КПК України, зокрема ч. 2 ст. 9 КПК України, стороні захисту у відповідності до вимог ст. 290 КПК України під час досудового розслідування не відкривався, не може бути самостійним доказом по справі і тому не може слугувати належним та допустимим доказом вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 271 КК України.

Також слід зазначити, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 марка автомобіля ЗИЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 під час пригоди, що сталася 08.07.2016 року, зазначена « НОМЕР_3 » /а.с. 184 т.1/, а в повідомленні про підозру від 19.05.2020 року /а.с. 209-212 т.1/ та обвинувальному акті від 25.06.2020 року /а.с. 4-8 т.1/ марка автомобіля ЗИЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазначена « НОМЕР_4 », тобто в повідомленні про підозру та обвинувальному акті зазначена неіснуюча марка автомобіля.

Відповідно, визнавши недопустимими та неналежними, або такими, що не містять достовірної інформації, не є достатніми для доведення пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення або такими, що можуть бути самостійними доказами в справі, зазначені вище докази, суд дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 271 КК України не можна визнати доведеним.

Частиною 2 ст. 1 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України та У справі за конституційним поданням СБ України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду від 20.10.2011 №12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вказані обставини встановлюються зібраними доказами.

Докази, для їх допустимості, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 86 КПК України, повинні бути отримані у порядку, встановленому КПК України.

Європейський суд з прав людини при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, згідно з положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

За змістом ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 86 КПК України, докази в кримінальному провадженні мають бути отримані тільки у порядку, передбаченому КПК; отриманий з порушеннями доказ є недопустимим і не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Стаття ст. 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, всі наявні у даному кримінальному провадженні сумніви щодо доведеності обвинувачення відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України тлумачаться судом виключно на користь обвинуваченого.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

За таких обставин, оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатньої сукупності належних та допустимих доказів, які б з достовірністю свідчили про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, суд дійшов висновку про необхідність виправдання його за недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлено, арешти на майно не накладалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, та виправдати за ч. 2 ст. 271 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Речові докази по справі - автомобіль ЗІЛ 130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні СВК «Пам`яті декабристів», залишити в його розпорядженні, як законного власника, після набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1