Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 грудня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000580 за апеляційною скаргою прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 червня 2019 року стосовно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Березове Рокитнівського району Рівненської області, громадянина України, непрацюючого, одруженого, раніше судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10 червня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено: за ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України ( далі - КК) на 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК на 5 років позбавлення волі без конфіскаці майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 08.02.2019, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.407 КК на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 цього Кодексу звільнено від відбування покарання, ухвалено виконувати самостійно.
Судом частково задоволено цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та стягнуто з ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди на користь: ОСОБА_9 6986 грн.; ОСОБА_10 - 9331 грн.
Також стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати у розмірі 1055,52 грн.
Вироком вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він 27 листопада 2016 року приблизно о 19 год. 00 хв, перебуваючи поблизу території «Будинку молитви», що по вул. Соборна в с. Березове Рокитнівського району Рівненської області, біля паркану виявив мотоцикл марки «SkyBike ОМІ50-10Е» (BURN 150), номер рами НОМЕР_1 , без реєстраційного номеру, що належить ОСОБА_10 , яким вирішив незаконно заволодіти. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, підійшов до мотоцикла, відвів його в сторону, де вийняв електроключ з електропроводів замка запалювання, підключивши власний електроключ, завів мотоцикл та поїхав в напрямку смт Рокитне, Рівненської області, де продав вказаний мотоцикл ОСОБА_11 , привласнивши та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 19331 грн.
Повторно, ОСОБА_5 01 січня 2017 року приблизно 23 год. 00 хв. перебуваючи поруч території житлового господарства в якому проживає ОСОБА_9 , що на АДРЕСА_2 , проник до незамкненого підсобного приміщення (гаража), в якому виявив мотоцикл марки «SkyMoto BiPvD 125», номер рами НОМЕР_2 , без реєстраційного номеру, вартістю 14986 грн., що належить ОСОБА_9 , яким вирішив незаконно, без дозволу власника, заволодіти. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, підійшов до мотоцикла, вивів його з підсобного приміщення (гаража), а після цього з території житлового господарства до населеного пункту с. Глинне Рокитнівського району Рівненської області, де зателефонував до свого знайомого з смт. Рокитне, Рівненської області ОСОБА_11 , якому й продав викрадений ним мотоцикл, привласнивши та розпорядившись на власний розсуд мотоциклом марки «SkyMoto BIRD 125», номер рами НОМЕР_2 , без реєстраційного номеру, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 14986 грн.
14 жовтня 2016 року приблизно о 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу території житлового господарства в якому проживає ОСОБА_12 , що розташоване на АДРЕСА_1 , проник до незамкненого підсобного приміщення (гаража), де виявив та незаконно, без дозволу власника, заволодів мотоциклом марки «Viper ZS125J», номер рами НОМЕР_3 , без реєстраційного номеру, вартістю 10821 грн., що належить ОСОБА_12 . Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, підійшов до мотоцикла, вивів його з підсобного приміщення (гаража), а після цього й з території житлового господарства, де ключем, який виявив в замку запалювання, завів його та поїхав в напрямку смт. Рокитне Рівненської області, привласнивши та розпорядившись на власний розсуд мотоциклом марки «Viper ZS125J», номер рами НОМЕР_3 , без реєстраційного номеру, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 10821 ґрн.
Судом кваліфіковано дії обвинуваченого за вказаними епізодами за ч. 2 ст. 289 КК, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням в інше володіння, вчинене повторно.
Також, 16 грудня 2016 року приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебуваючи поруч території житлового господарства, в якому проживає ОСОБА_13 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою металевого предмета, який знайшов на території даного господарства, зірвав навісний замок на вхідних дверях та проник до будинку, де виявив телевізор марки «Honda HD LED 503», вартістю 3900 грн., та акустичну систему марки «Panasonic SA-HT15», вартістю 3200 грн., що належать ОСОБА_13 , які вирішив викрасти. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, викрав вказані телевізор та акустичну систему, які виніс з житлового будинку та господарства, а після цього перевіз до смт. Рокитне, Рівненської області, де продав викрадене ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Судом кваліфіковано дії обвинуваченого Кравчені за ч. 3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вказаний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання: за ч.3 ст.185 КК на 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 08.02.2019 виконувати самостійно.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що суд у вироку належним чином не мотивував можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання. Вказав, що суд врахував деякі обставини помилково, та не дав належної оцінки вчиненню обвинуваченим чотирьох тяжких злочинів, наявність судимості за вчинення тяжкого злочину, невідшкодування обвинуваченим завданих злочинами збитків, наявність на розгляді у Березнівському районному суді Рівненської області обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст.370 Кримінального процесуального кодексу України далі КПК), судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Колегія суддів, перевіривши вказане кримінальне провадження в межах апеляційної скарги прокурора, вважає, що місцевий суд при постановленні даного вироку в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційній повноваження суду визначаються також Європейським судом з прав людини який у своїх рішеннях (зокрема у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Тобто, реалізуючи свої дискреційній повноваження, суд для вибору такого покарання повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно положень ст.75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто як випливає зі змісту статті 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження попередження нових злочинів й виправлення засудженого є можливим без його ізоляції від суспільства.

При цьому, у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду та контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації зі встановленням йому максимального іспитового строку, передбаченого ст.75 КК.

Так місцевий суд врахував усю сукупність встановлених обставин, в тому числі ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину особою повторно, наявність пом`якшуючих обставин, до яких судом було віднесено щире каяття обвинуваченого, активне сприяння у розкритті злочинів, добровільне відшкодування завданого збитку.

Зокрема, як було з`ясовано під час апеляційного розгляду, на даний час ОСОБА_5 відшкодував збитки трьом потерпілим у повному обсязі ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та, згідно поданих заяв, вказані потерпілі не мають жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

При цьому, на даний час залишається не відшкодованою матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_10 у розмірі 10 тисяч грн. Водночас, під час апеляційного засідання ОСОБА_5 запевнив, що має намір відшкодувати у повному обсязі і вказані збитки.

Також місцевий суд дав належну оцінку даним про особу винного, який є особою молодого віку, за місцем реєстрації характеризується виключно позитивно, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Колегія суддів зауважує, що встановлені під час апеляційного розгляду обставини дають підстави стверджувати, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, оскільки на даний час він одружений, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює.

Також колегія суддів враховує, що відсутні відомості щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень з часу постановлення оскаржуваного вироку, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду прокурором не було надано беззаперечних доказів, які б свідчили про неможливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Натомість колегія суддів вважає, що враховуючи молодий він обвинуваченого та його особу, реальне відбування покарання в місцях позбавлення волі буде суперечити завданням ст.50 КК.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 червня 2019 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3