ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1486/21 Справа № 210/3939/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою директора ТОВ ГРІН-ТРЕЙД СТО - ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000207 за ст. 290 КК України, -
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2021 року частково задоволено клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_7 , подане у кримінальному провадженні № 0000207 від 14.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна.
Накладено арешт на рухоме майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме: транспортний засіб марки «SCANIA» моделі «Р340» 2005 року випуску з державним номерним знаком з переду НОМЕР_1 та ззаду НОМЕР_2 , ключі вищезазначеного транспортного засобу марки «SCANIA» моделі «Р340».
Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведена необхідність накладення арешту на напівпричіп марки «SCHMATZ»моделі «SPR24», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «SCANIA» моделі «Р114 GA4X2NA34» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу напівпричіпа марки «SCHMATZ» моделі «SPR24», проте на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність накладення арешту на транспортний засіб марки «SCANIA» моделі «Р340» 2005 року випуску з державним номерним знаком з переду НОМЕР_1 та ззаду НОМЕР_2 , ключі вищезазначеного транспортного засобу марки «SCANIA» моделі «Р340», а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України так само як і мету арешту, зазначену в п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
В апеляції:
- скаржник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати в частині задоволення клопотання прокурора та в цій частині прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, на те, що ідентифікаційний номер на транспортному засобі Scania Р340 д.н.з. НОМЕР_2 дубльований у законний спосіб, оскільки через корозійні дії вказаний номер не можливо було ідентифікувати, а на транспортному засобі Scania Р114 д.н.з. НОМЕР_1 жодних змін у номерах вузлів та агрегатів не здійснювалось, а також всі непорозуміння по даній справі пов`язані були із підміною технічного паспорту від одного автомобіля на інший водієм ОСОБА_8 перед звільненням, оскільки технічний паспорт від автомобіля Scania Р340 д.н.з. НОМЕР_2 ним було втрачено, злякавшись цьому за декілька днів до передачі автомобілю іншому водію узяв технічний паспорт автомобіля з іншого автомобілю, який на його думку був ідентичний автомобілю, а далі замінив лише передній номер.
Разом з тим, зазначає, що на даний час не може поновити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки автомобіль перебуває на штраф майданчику, а для відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль необхідно пред`явити до сервісного центру.
В судове засідання скаржник ОСОБА_5 не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового розгляду не надходило, оскільки участь скаржника не є обов`язковою, тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України його неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За вимогами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею суду першої інстанції дотримані належним чином.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості накладення арешту на майно є безпідставними з огляду на таке.
Так, за наявними матеріалами, долученими до клопотання про арешт майна слідує, 14 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за ознаками знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

В ході проведення огляду місця події 13 липня 2021 року за адресою: м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Криворіжсталі, 1 був вилучений транспортний засіб марки Scania моделі Р340 з д.н.з. з переду НОМЕР_1 та ззаду НОМЕР_2 та ключі до вищезазначеного автомобілю.

Наявними матеріалами підтверджено, що постановою від 14 липня 2021 року, зокрема, транспортний засіб марки Scania моделі Р340 з д.н.з. з переду НОМЕР_1 та ззаду НОМЕР_2 та ключі від нього на які накладено арешт визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000207 від 14.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для підозрюваного або інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.
Отже, оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляцій адвоката не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржувана ухвала повинна бути залишена без змін.
У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу директора ТОВ ГРІН-ТРЕЙД СТО - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000059 за ч. 3 ст. 191 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9 Онушко