Справа № 526/2545/21
Провадження № 1-кс/526/799/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м. Гадяч
слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
дізнавача ОСОБА_3
законного володільця ОСОБА_4
розглянувши клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000297 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,

в с т а н о в и в:

01 листопада 2021 року до Гадяцького районного суду надійшло клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000297 від 31.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, вказуючи, що 30.10.2021 до чергової частини ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла доповідна записка від старшого судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_5 про те, що 30.10.2021 під час проведення криміналістичного дослідження ідентифікаційних номерних позначень автомобіля марки Volkswagen Golf з номерним знаком НОМЕР_1 сірого кольору 2000 року випуску, який належить на підставі вантажно-митної декларації від 23.10.2021 ОСОБА_4 , встановлено, що номерне позначення двигуна піддавалося частковому знищенню не в умовах заводу-виробника, шляхом заклепування частини поверхні номерного майданчика двигуна в місці нанесення серійної частини.
02.07.2021 в ході проведення огляду до ВП №1 Миргородського РВП було вилучено автомобіль марки Volkswagen Golf з державним номерним знаком НОМЕР_1 сірого кольору 2000 року випуску, який користувався ОСОБА_4 , тобто до вказаного транспортного засобу, здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.
У ході проведення досудового розслідування зібрано докази, які вказують на те, що зазначений вище автомобіль має зміни номерного позначення двигуна піддавалося зміні шляхом демонтажу заводської таблички з номерним позначенням не в умовах заводу виробника, механічним шляхом.
Таким чином, вказаний вище автомобіль як річ є матеріальним об`єктом, який містять відомості та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже має значення для розкриття кримінального правопорушення (значення речового доказу у кримінальному провадженні).
За постановою старшого дізнавача СД ВП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 31.10.2021 автомобіль визнано речовим доказом, оскільки він повністю відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила накласти арешт на автомобіль для подальшого проведення експертиз та з`ясування всіх обставин подій.
Законний володілець ОСОБА_4 просив не накладати арешт на автомобіль, оскільки він необхідний не тільки для власного користування, а і для громадських та суспільних потреб.
На даний час стосовно автомобіля необхідно провести криміналістичну експертизу та дослідити, хто, коли та з якою метою підробив ідентифікаційний номер двигуна.
Ознайомившись з даним клопотанням, долучені до нього матеріали, слідча суддя дійшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Проте, як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно звернулася дізнавач старший інспектор СД Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , тобто не уповноважена на те особа.
Відповідно до статті 3 КПК України дізнавач уповноважений в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.
Згідно витягу із ЄРДР у кримінальному провадженні №0000246 досудове слідство здійснюється за ст. 290 КК України.
За класифікацією кримінальних правопорушень, визначених ст. 12 КК України, правопорушення, передбачене ст. 290 КК України віднесено до кримінальних проступків.
Зважаючи на те, що приписи ст. 171 КПК України носять імперативний характер, дізнавач не наділений правом на звернення до суду із клопотанням про арешт майна у тих справах, що перебувають у його провадженні. У даному випадку з таким клопотанням до слідчого судді мав право звертатися лише прокурор.
При накладенні арешту на майно, слідча суддя враховує, що досудове розслідування здійснюється за ст. 290 КК України, тоді як при викладенні обставин вчинення кримінального проступку в клопотанні дізнавач зазначає про те, що номерне позначення двигуна автомобіля піддавалося частковому знищенню не в умовах заводу виробника, шляхом заклепування частини поверхні номерного майданчика двигуна в місці нанесення серійної частини. Слід звернути увагу, що кваліфікація вчиненого правопорушення пов`язана з можливістю віднесення зазначених у клопотанні об`єктів до речових доказів, які могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином дізнавачем не було зазначено формальних ознак складу кримінального проступку - ст. 290 КК України, відсутні відомості про повідомлення будь-якій особі про підозру.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).
У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Таким чином, слідча суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння власників належним йому майном. В даному випадку дізнавач є не уповноваженою особою на звернення до суду з даним клопотанням, з таким клопотанням мав звернутися до суду прокурор в межах наданих йому повноважень, а також відповідно до приписів ст. 171 КПК України, у зв`язку чим не вбачаю правових підстав для задоволення клопотання.
Керуючись статтями ст. 131, 170-173, 309, 290-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и в:

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000297 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Слідча суддя: ОСОБА_1