Провадження № 11-кп/4820/322/21
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розглядукримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_7 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, одружену, працюючу приватним підприємцем, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За вироком суду, 30 серпня 2019 року, близько 21 год 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи біля входу до магазину "Економмаркет" на вул.Подільській, у м.Хмельницький, на ґрунті неприязних відносин, умисно, нанесла близько двох ударів долонею правої руки в ділянку тулуба та один удар правою ногою в ліве стегно потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, в лівій надключичній ділянці лівого передпліччя, крововиливи м`яких тканин по задньо-зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча.

Не погоджуючись із таким рішення суду, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 внаслідок не доведення вчинення кримінального правопорушення.

Стверджує, що ОСОБА_7 визнали винною в діях, які не відповідають дійсності, оскільки відеозапис спостереження даної події не відповідає твердженням потерпілої, що повністю виправдовує обвинувачену.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої ОСОБА_9 , про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, істотних порушень закону, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції не допущено, а висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України щодо потерпілої ОСОБА_9 , при зазначених у вироку обставинах, відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні першої та апеляційної інстанції вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, пояснила, що з потерпілою ОСОБА_9 у неї тривалий час існують неприязні відносини. 30.08.2019 року, близько 21 год., вона з чоловіком виходила з магазину "Економмаркет" і зустріла ОСОБА_9 , яка почала її ображати. Вона здійснила замах рукою перед її обличчям, а ОСОБА_9 напала на неї і почала бити рукою та ногою. Захищаючись від ударів ОСОБА_9 вона відмахувалась правою рукою, в якій була сумочка, при цьому відбивалась захищаючись і умисно не могла заподіяти, виявлені у потерпілої, тілесні ушкодження. Припускає, що дані тілесні ушкодження могли утворитись від її дій, які вона вчиняла з метою самозахисту.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 не визнала своєї винуватості у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, її винуватість підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.

За показаннями потерпілої ОСОБА_9 в суді першої інстанції, вона, у встановлений день та час, заходила до магазину "Економмаркет", де зустріла ОСОБА_7 , яка почала чіплятись до неї і ображати, а потім вдарила в ліві плече і руку, била по тілу, вибила з рук телефон, який впав на землю і розбився, два рази била ногою по стегну, схопила за шию, в результаті чого їй були спричинені тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 біля магазину "Економмаркет" за вищевикладених обставин, який полягав у взаємних образах та бійці.

Крім того, об`єктивно винуватість ОСОБА_7 підтверджується даними:

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 від 30 та 31 серпня 2019 року до ХВП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до відповідальності ОСОБА_7 , яка спричинила їй тілесні ушкодження;

- копії травмкартки ОСОБА_9 з Хмельницької міської лікарні від 30.08.2019року;

- протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , на якому вона відтворила механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень;

- висновку експерта №560 від 05.09.2019 року, з якого слідує, що у ОСОБА_9 , станом на 30.08, 04.09.2019 року, виявлені тілесні ушкодження: - садна шкіри по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, в лівій надключичній ділянці, лівого передпліччя, що могли утворитись від дії тупо-загострених плоских твердих предметів, якими могли бути нігті пальців рук; - крововиливи м`яких тканин по задньо-зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, що могли утворитись як від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок ударів, так і від дії тупих предметів, якими могли бути пальці рук, внаслідок стискання; - крововиливи м`яких тканин по зовнішній поверхні середньої третини правого стегна, що могли утворитись як від ударів тупими твердими предметами, так і від ударів об такі, не виключено при падінні потерпілої з висоти власного зросту. Дані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки). По кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення не менше 5-6 діб до моменту проведення СМЕ 04.09.2019 року. В цілому механізм утворення саден шкіри лівого плеча, в лівій надключичній ділянці, лівого передпліччя, крововиливу лівого плеча у ОСОБА_9 може відповідати її показам під час проведення слідчого експерименту;

- відеозапису із камер спостереження магазину "Економмаркет", з якого убачаються обставини заподіяння ОСОБА_7 ударів потерпілій ОСОБА_9 , які співпадають з показаннями останньої в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні, у їх сукупності, суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у нанесенні ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень. Дії обвинуваченої суд кваліфікував правильно за ч. 1 ст. 125 КК України. З такою кваліфікацією дій обвинуваченої погоджується апеляційний суд.

З урахуванням викладених обставин, доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення ОСОБА_7 цього кримінального правопорушення, є необґрунтованими.

Посилання захисника на те, що суд встановив винність ОСОБА_7 щодо дії - удару правою ногою в ліве стегно потерпілої, яка не має наслідком заподіяння тілесного ушкодження, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначив за такі дії покарання, не заслуговують на увагу, оскільки суд прийшов до висновку, що саме ушкодження у вигляді садна шкіри по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, в лівій надключичній ділянці лівого передпліччя, крововиливи м`яких тканин по задньо-зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, нанесені ОСОБА_7 умисно ОСОБА_9 , спричинили легкі тілесні ушкодження, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.125 КК України, і саме за ці дії їй призначено покарання.

Доводи апелянта про недолугість висновків суду про доведення заподіяння п`яти тілесних ушкоджень двома ударами долоні позбавлені підстав, оскільки своє рішення суд обґрунтовував даними висновку експерта №560 від 05.09.2019 року, згідно з яким, механізм утворення саден шкіри лівого плеча, в лівій надключичній ділянці, лівого передпліччя, крововиливу лівого плеча у ОСОБА_9 може відповідати її показам під час проведення слідчого експерименту.

Підстав ставити під сумнів цей висновок експерта та протокол проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_9 , на якому вона відтворила механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, і визнавати їх неналежними чи недопустими доказами, колегія суддів не вбачає і таких клопотань від сторони захисту не надходило.

Як зазначено вище, в сукупності, дослідженні судом першої інстанції докази доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину.

Твердження сторони захисту про те, що подія яка сталася між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , не відповідає відеозапису, наявному в матеріалах справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Так з відеозапису з камер відеоспостереження магазину "Економмаркет", убачається, що ОСОБА_14 і ОСОБА_9 почали словесний конфлікт, який переріс у штовханину, в ході якого вони наносили одна одній руками та ногами тілесні ушкодження.

Експерт, у своєму висновку, розмежував, які тілесні ушкодження ОСОБА_15 отримала від ударів, від падіння і т.д., тобто описав механізм їх отримання.

Отже, дані відеозапису із камер спостереження магазину "Економмаркет" підтверджують обставини заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , які співпадають з показаннями останньої в судовому засіданні.

Інші твердження апеляційної скарги про нанесення обвинуваченою потерпілій, за її показаннями, двох ударів ногою в бік, та що від двох ударів правицею в тулуб потерпіла не могла отримати п`ять тілесних ушкоджень, на відеозаписі подій ніхто не бачив ударів ОСОБА_7 правицею в тулуб потерпілої, не спростовують висновок суду про вчинення цього злочину саме обвинуваченою, при вказаних обставинах, та не дають підстав, в цій частині, для скасування чи зміни вироку.

Разом з тим, вирок підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та вирішення питання цивільного позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання за умисне легке тілесне ушкодження у виді штрафу або громадських робіт, або виправних робіт.

Як убачається із встановлених судом першої інстанції обставин, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, був вчинений ОСОБА_7 30 серпня 2019 року, тобто, на даний час пройшли строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, які в цьому випадку становлять 2 роки.

ОСОБА_7 до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності не зверталась.

З урахуванням вказаного, ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч.1 ст. 49 КК України підлягає звільненню від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а вирок, у зв`язку з цим, у вказаній частині, зміні.

Крім того, підлягає вирок зміні і в частині вирішення цивільного позову.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 подала позовну заяву про стягнення з ОСОБА_7 , на її користь, на відшкодування моральної шкоди -20000грн.

Однак суд, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, належним чином не навів підстави для задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача, саме в такому розмірі 5 (п`ять) тис. грн.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Проте місцевий суд вказаних вимог закону не дотримався.

Судом встановлено, що потерпіла зазнала психологічної і фізичної травми від злочину, однак не визначено тривалості втрати нею нормальних життєвих стосунків та зусиль для відновлення попереднього психологічного стану.

Виходячи з характеру вчинених ОСОБА_7 щодо ОСОБА_9 діянь, що призвели до заподіяння їй умисного легкого тілесного ушкодження, неправомірної поведінки як обвинуваченої, так і потерпілої, а також засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне вирок місцевого суду, в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 , змінити із зменшенням розміру морального відшкодування до 3000 грн., яких буде достатньо для моральної компенсації потерпілій завданих їй моральних страждань від злочину.

Така грошова сума, на думку колегії суддів, є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілої, так і обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 408 КПК України однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є необхідність зменшення сум, які підлягають стягненню.

А тому, керуючись ст.ст. 49, 74, 404, 405, 407, 408, 418 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2021 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та вирішення питання цивільного позову - змінити.
На підставі ч. 5 ст. 74, п.1 ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 в частині вимог про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3 (три) тисячі грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4