СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4062/21
пр. № 1-кп/759/863/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Cвятошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за №0004507 від 12.12.2020 року за обвинувальним актом відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Поті, Грузія, грузина, громадянина Грузії, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сухумі, Грузія, грузина, громадянина Грузії, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
02.10.2009 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, 06.10.2010 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 28.09.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, 04.01.2012 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 13.08.2012 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, 16.05.2014 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 15.04.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців, в силу ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення, 16.05.2016 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 26.07.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, в силу ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.07.2016 по 21.06.2017, 22.08.2017 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 28.08.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- 08.11.2018 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців;
- 24.10.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, 04.11.2020 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 ,
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілий ОСОБА_12 ,
перекладач ОСОБА_13

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і визнаного судом недоведеним:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту обвинувачуються в тому, що 12.12.2020 року, приблизно о 01 годині 20 хвилин, знаходячись на зупинці громадського транспорту по пр-ту Академіка Палладіна, 7-А, в м. Києві, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_12 з метою заволодіння майном останнього та заволоділи ним.

Так, ОСОБА_14 та ОСОБА_4 не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, вирішили здобувати кошти для особистих потреб, шляхом незаконного заволодіння грошовими коштами та майном громадян, які перебувають у безпорадному стані.

З цією метою ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , зберігавши при собі заздалегідь придбані блістери з нейролептичним лікарським засобом «Азалептолом», у вечірній час, 11.12.2020 року, зустрілися біля станції метро «Академмістечко», в м. Києві. Знаходячись біля виходу із станції метро «Академмісечко» по пр-ту Палладіна, 7-А в м. Києві, приблизно о 23 годині 45 хвилин 11.12.2020 року ОСОБА_14 та ОСОБА_4 помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_12 , який виходив з підземного переходу метрополітену, з яким вирішили познайомитись, почали розмовляти, в ході чого запропонували останньому провести дозвілля та випити разом алкогольні напої, на що ОСОБА_12 погодився.

Маючи можливість оцінити майновий стан ОСОБА_12 та розглядаючи останнього як особу, майном якого можна було заволодіти шляхом розбою, ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_4 , під час спільного походу до магазину разом з ОСОБА_12 , коли останній розраховувався за алкогольні напої, з`ясували, що ОСОБА_12 має при собі грошові кошти та інше цінне майно.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_12 , ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , продовжили спілкуватися, вживаючи спиртні напої за столиком, що розташований на вулиці неподалік виходу зі станції метро «Академмістечко» на пр. Палладіна, 7-А в м. Києві.

В подальшому, ОСОБА_14 вступивши у попередню злочинну змову з ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_12 , відходячи від столику, залишав свою склянку без нагляду, передав ОСОБА_4 кілька пігулок нейролептичного лікарського засобу «Азалептол», які ОСОБА_4 в подальшому додав до склянки зі спиртним напоєм, призначеного для ОСОБА_12 .

Усвідомлюючи небезпечність вживання даного нейролептичного лікарського засобу, поєднаного зі спиртним напоєм, для життя чи здоров`я ОСОБА_12 , який вже перебував в стані алкогольного сп`яніння, та свідомо бажаючи настання вказаних шкідливих наслідків, з метою усунення можливого подальшого опору потерпілого, ОСОБА_14 та ОСОБА_4 пригостили останнього даним спиртним напоєм, в якому знаходився нейролептичний лікарський засіб «Азалептол». Не знаючи про дійсні наміри ОСОБА_14 та ОСОБА_4 , ОСОБА_12 вжив запропонований йому напій, після чого, приблизно о 01 год. 05 хвилин 12.12.2020 року, направився в бік зупинки громадського транспорту по пр-ту Академіка Палладіна, 7-А в м. Києві, де втратив свідомість внаслідок вживання вищевказаного напою.

Подолавши таким чином можливий опір потерпілого, ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_4 викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме:

- грошові кошти в сумі 1000 гривень;

- мобільний телефон «Samsung J710», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 7000 гривень з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 50 гривень, у силіконовому чохлі чорного кольору вартістю 200 гривень, а всього майна на загальну суму 7250 гривень, завдавши ОСОБА_12 майнову шкоду.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Підстави для виправдання обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_4 із зазначенням мотивів, в яких суд відкидає докази обвинувачення:
В обґрунтування винуватості ОСОБА_14 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, сторона обвинувачення подала докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, а саме: в судовому засіданні був допитаний потерпілий, свідки, досліджені письмові документи, відтворені відеозаписи.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 показав, що 11.12.2020 року, після роботи, з товаришами після 18-ї години пішли в кафе біля станції метро «Вокзальна», де вони вжили приблизно по 100 гр горілки кожен та перебували там близько двох годин. Після чого вони поїхали до закладу під назвою «Містер Кет», який знаходиться біля станції метро «Мінська» та продовжили відпочивати у вказаному закладі в якому також вживали алкогольні напої, а саме потерпілий випив приблизно 100 гр. горілки та 100 гр. віскі. В даному закладі він знаходився приблизно до 23:00 год., після чого поїхав до ст. метро «Академмістечко». Приїхавши через хв. 40 до ст. метро «Академмістечко», при виході він зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_3 , який запропонував йому разом вжити алкогольні напої, на що потерпілий ОСОБА_12 погодився та вони пішли до банкомату щоб зняти грошові кошти, що потерпілий самостійно і зробив, а саме зняв приблизно 1000 грн. зі своєї банківської картки, після чого вони придбали в кіоску за вказані кошти пляшку горілки ємкістю 0,5 л. та стаканчики; вже втрьох з ОСОБА_15 підійшли до столика та почали розпивати вказану горілку. На столику вже стояв сік, звідки він взявся, потерпілий не знав, горілку розпивали без їжі. Потерпілий кілька разів відходив від столика щоб зателефонувати своїй дівчині, через деякий час коли вони закінчили вживати алкогольні напої, потерпілий почав йти до зупинки громадського транспорту в супроводі ОСОБА_16 , але відчув різке запаморочення, після чого втратив свідомість та прокинувся в лікарні 12.12.2020 року, в подальшому виявив відсутність особистих речей, а саме: мобільного телефону марки Самсунг, грошових коштів в сумі 1000 грн. а також ключів від автомобіля Опель. При цьому, потерпілий уточнив, що саме ці речі були при ньому в той вечір, інших мобільних телефонів він не мав; сам телефон з ключами від автомобіля йому потім повернули в поліції. Після того, як потерпілий прийшов до тями, в приміщенні лікарні він під час проведення впізнання за фотознімками впізнав ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , як осіб, які вчинили відносно нього злочин.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що потерпілий ОСОБА_12 являється її рідним братом, живуть вони окремо. 12.12.2020 року, близько 3-ї години ночі їй зателефонувала дівчина брата та повідомила, що її брат в лікарні по вул. Братиславській, перебуває в непритомному стані, а саме наркотичній комі. Приїхавши до лікарні, лікар повідомив, що брат без свідомості, отруєний наркотичною речовиною. До обіду ОСОБА_12 перебував в комі, після обіду його перевели в стаціонар, адекватно реагувати та відповідати на запитання він став через два дні. Як пояснив брат, що вийшовши з метро «Академмістечко», до нього підійшли обвинувачені і запропонували випити кави, на що той погодився. Брат зняв в банкоматі гроші; в лікарні при ньому був одяг, банківська картка, рюкзак, лотки для їжі, сигарети. Телефона і грошей при ньому не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що він працює дільничним офіцером Святошинського УП ГУНП у м. Києві та 11.12.2020 року він разом з колегами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 заступив до наряду до автопатруля. Приблизно о 01:30 вони проїздили по пр. Академіка Палладіна та помітили на зупинці громадського транспорту, що на лавочці перебуває чоловік, поряд з ним знаходились ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , які тримали його під руки, при цьому нишпорили по його кишенях. Після чого вони зупинились та вказані обвинувачені почали дякувати їм за те що вони зупинились, почали казати що їм необхідно йти, однак вони сказали їм знаходитись на місці, після чого ОСОБА_20 підійшла до потерпілого та повідомила що він без свідомості, після чого побігла до охоронців та попросила в них нашатирний спирт, принесла його потерпілому, він почав кашляти та знову втратив свідомість, після чого ОСОБА_20 викликала швидку, яка приїхала приблизно через 5 хвилин та госпіталізувала потерпілого до КМКЛ ШМД. У Шонії Лексо, який тримав в руках упаковку соку з кишені випав мобільний телефон Самсунг, на запитання чий телефон, останній відповів що це не його телефон. Свідок ОСОБА_18 забрав вказаний мобільний телефон Самсунг для встановлення його власника, в наступному вже в райвідділі передав телефон Самсунг уповноваженій особі. Опору вказані чоловіки не чинили, самостійно сіли до автомобіля поліції, і співробітники відвезли їх до Святошинського УП ГУНП у м. Києві, де по прибуттю в ОСОБА_15 було виявлено та вилучено одну пігулку жовтого кольору та упаковку з соком, а у ОСОБА_3 блістер з написом «азалептол».
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що працює дільничним офіцером Святошинського УП ГУНП у м. Києві та 11.12.2020 року вона разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 заступила до наряду автопатруля. Приблизно о 01:30 вони проїздили по пр. Академіка Палладіна та помітили на зупинці громадського транспорту, що на лавочці перебуває чоловік, поряд з ним знаходились ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , які тримали його під руки, при цьому нишпорили по кишенях потерпілого. Обвинувачені почали дякувати їм за те що вони зупинились, бо людині стало зле. ОСОБА_20 підійшла до потерпілого та повідомила, що він без свідомості, після чого побігла до охоронців та попросила в них нашатирний спирт, дала його потерпілому. Охоронці повідомили їй, що бачили потерпілого з обвинуваченими, які ті вживали горілку, але останні відмовились надавати пояснення офіційно. Коли патруль чекав швидку, у ОСОБА_4 з правої кишені випав мобільний телефон «Самсунг». На запитання чий це телефон, ОСОБА_4 сказав, що не його, тоді ОСОБА_18 взяв телефон собі, в наступному передав його в Святошинському ГУ НП слідчому.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що, перебуваючи на посаді дільничного офіцера поліції Святошинського УП ГУНП у м. Києві, 11.12.2020 року він разом з колегами ОСОБА_18 та ОСОБА_20 заступив до наряду до автопатруля. Під час нічного патрулювання проїжджаючи по проспекту Академіка Палладіна, біля станції метро «Академмістечко» вони помітили потерпілого, який стояв на колінах, поруч стояли обвинувачені та намагалися його підтримати. Потерпілий був в напівсвідомості. Обвинувачені не змогли відповісти на запитання, що сталося і постійно намагалися піти, вибігали на дорогу. В подальшому повідомили, що будуть спілкуватись тільки з співробітниками оперативних підрозділів. ОСОБА_4 тримав в ріках сік, у нього випав з кишені телефон, який підняв ОСОБА_18 .
Вислухавши та оцінивши показання потерпілого та свідків, суд відкидає їх в частині заволодіння обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_4 за попередньою змовою майном потерпілого ОСОБА_12 , а саме грошових коштів в сумі 1000 гривень та мобільного телефону «Samsung J710», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 7000 гривень з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 50 гривень, у силіконовому чохлі чорного кольору вартістю 200 гривень, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.12.2020 року, потерпілим ОСОБА_12 серед майна, яким у нього заволоділи інші особи в результаті вчинення злочину, гроші не зазначено (т. 2 а.с. 11); також грошові кошти в розмірі 50 грн. при затриманні вилучались лише у ОСОБА_4 , але вони знаходились в його гаманці, що підтверджується протоколами про затримання обвинувачених. Стосовно мобільного телефону «Самсунг», слід зазначити, що відповідно до копії карти виїзду швидкої допомоги від 12.12.2020 року (т. 2 а.с. 27), телефон «Самсунг» знаходився при потерпілому ОСОБА_12 , який був поміщений до карети швидкої допомоги і відправлений до лікарні швидкої медичної допомоги. Також, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року було надано тимчасовий доступ до документації ПрАТ «Київстар» щодо мобільного терміналу ОСОБА_12 за період з 10.12.2020 року по 14.12.2020 року. Так, відповідно до трафіку мобільних з`єднань 12.12.2020 року, мобільний термінал (телефон) потерпілого відображається по місцю перебуванню потерпілого в лікарні (за місцем КМКЛ ШМД на вул. Братиславській), і лише після чого в цей же день відображається по пр. Перемоги в м. Києві (за місцем перебування Святошинського УП ГУНП у м. Києві) (т. 2 а.с. 156-158).

Щодо інших доказів, наданих стороною обвинувачення, суд не знаходить їх такими, що доводять пред`явлене ОСОБА_21 та ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме:

- відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2020 року, ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_14 та ОСОБА_4 як осіб, з якими він вживав напередодні алкогольні напої на ст. метро «Академмістечко», однак про будь-які протиправні дії відносно нього з боку цих осіб, потерпілий не зазначив. Суд не погоджується з доводами сторони захисту про необхідність визнання недопустимими доказами протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2020 року (впізнання ОСОБА_14 та ОСОБА_4 ) оскільки з протоколів вбачається, що фотознімки, що пред`являлися, не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення, отже слідчим дотримано вимоги ст. 228 КПК України. Сам лише факт складання протоколу в лікарні, а не в приміщенні Святошинського УП ГУНП в м. Києві, як це зазначено в протоколі, не має наслідком визнання цих доказів недопустимими;

- відповідно до висновку експерта №042/1-114-2021 від 23.02.2021 року, відсутність проведення судово-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_12 з метою виявлення наявності та концентрації наркотичних та психотропних речовин, не дозволяє судити про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень;
- згідно протоколів проведення впізнання за фотознімками від 12.12.2020 року свідок ОСОБА_22 , під час проведення слідчої дії впізнав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_12 як осіб, які розпивали алкогольні напої поруч з кіоском, де працює свідок. Факт розпиття алкогольних напоїв обвинуваченими та потерпілим ніким не оспорювався. Крім того, згідно протоколу огляду диска від 16.12.2020 року, та відтвореного в судовому засіданні відеозаписі диску видно, що кілька осіб з 23:00 год. 11.12.2020 року по приблизно 01:05 год. 12.12.2020 року, розпивають напої за столиком біля кіоску на станції метро «Академмістечко», спілкуються. Щодо позиції сторони захисту про необхідність визнання протоколу огляду відеозапису з додатками недопустимими доказами у зв`язку з тим, що невідомо джерело походження відеозапису та він отриманий з порушенням КПК України, суд її відхиляє, оскільки в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 53) міститься запит слідчого адміністрації ТОВ «Гротто» з проханням надати копію відеозапису. Отже, даний доказ був отриманий в порядку ст. 93 КПК України і не може бути визнаний недопустимим;
- згідно протоколу огляду місця події від 12.12.2020 року було здійснено огляд службового кабінету №333 де в дільничного офіцера поліції ОСОБА_18 було вилучено мобільний телефон потерпілого, а саме мобільний телефон Самсунг та ОСОБА_18 повідомив, що вказаний мобільний телефон випав у Шонія Лексо під час перевірки та останній повідомив що не має відношення до вказаного мобільного телефону. Зазначений протокол суд визнає недостовірним доказом, оскільки він явно суперечить іншим доказам по справі, в саме карті виїзду швидкої медичної допомоги №138, відповідно до якої зазначений мобільний телефон чорного кольору «Самсунг» був переданий разом з потерпілим до лікарні, а також трафіку мобільних з`єднань, про що було зазначено судом вище;
- відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-20/62323-МРВ від 14.01.2021 року в наданій на дослідження пігулці жовтого кольору, яка була вилучена в ОСОБА_15 виявлено клозапін, який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів сильнодіючих та отруйних лікарських засобів не відноситься;
- відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-20/62309-МРВ від 16.01.2021 року в наданій на дослідження рідині (наш сік), яка була вилучена в ОСОБА_3 наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів сильнодіючих та отруйних лікарських засобів не виявлено;
- відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-20/62317-МРВ від 18.01.2021 року в наданих на дослідження таблетках жовтого та білого кольору, яка були вилучені в ОСОБА_3 наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів сильнодіючих та отруйних лікарських засобів не виявлено.
Суд не вбачає підстав для визнання доказом листа Національної академії наук України № 01-03/1559 від 13.09.2021 року про особливості застосування карбамазепіну або клозапіну з алкоголем, реакції на нього організмом людини, оскільки даний лист носить просвітницький характер і не відповідає поняттю доказів, визначеному статтею 84 КПК України.
Позиція сторони захисту.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_14 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав і показав, що будь-якого злочину відносно потерпілого він не вчиняв, будь-яких домовленостей чи змови щодо вчинення зі ОСОБА_4 кримінального правопорушення в нього не було. Друзі потерпілого були разом з ними та їх видно на відео, вони приносили алкогольні напої, потерпілий самостійно купував алкогольні напої, приблизно їх було 7 чоловік, потім їх залишилось 4, в кінці потерпілому стало погано та вони з ОСОБА_4 почали садити його на лавку біля зупинки, після чого відразу до них підійшли працівники поліції, почали їх звинувачувати в крадіжці, затримали та відвезли до Святошинського УП ГУНП у м. Києві, захисника та перекладача не надали. При чому, обвинувачений ОСОБА_14 зазначив, що вилучені ліки це його ліки, які він вживає відповідно до призначення лікаря, про що надав відповідні підтверджуючі медичні документи.
Аналогічні показання дав суду обвинувачений ОСОБА_4 . Щодо вилученої у нього при затриманні пігулки обвинувачений зазначив, що це алахолл.

Сторона захисту наполягала на тому, що обвинуваченням не здобуто і не надано суду будь-яких допустимих доказів винуватості ОСОБА_14 та ОСОБА_4 у вчиненні розбою за попередньою змовою групою осіб. Враховуючи це, обвинувачені просили ухвалити щодо них виправдувальний вирок.

Оцінка поданих сторонами доказів судом.
Підсумовуючи наведене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_14 та ОСОБА_4 обвинувачення не знайшло свого безспірного підтвердження у судовому засіданні для того, щоб вважати поза розумним сумнівом доведеним те, що обвинувачені, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_12 з метою заволодіння майном останнього та заволоділи ним.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та виконання процесуальних обов`язків.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказане встановлено і в ст. 17 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів обвинувачення, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, вважає, що за результатами даного судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_14 та ОСОБА_4 за вказаних в обвинувальному акті обставин, а саме, що вони 12.12.2020 року, приблизно о 01 годині 20 хвилин, знаходячись на зупинці громадського транспорту по пр-ту Академіка Палладіна, 7-А, в м. Києві, обвинувачені, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_12 з метою заволодіння майном останнього та заволоділи ним, а тому за цим обвинуваченням ОСОБА_14 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, належить виправдати та ухвалити щодо них виправдувальний вирок з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_14 та ОСОБА_4 .

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 6469 грн. 50 коп. слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 124, 129, 368, 370, 371, ч. 1 ст. 373, 374-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду негайно після проголошення вироку, на підставі ч. 1 ст. 377 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 6469 грн. 50 коп. - віднести на рахунок держави.

Речові докази після набрання вироком законної сили

- СD-диски (т. 2 а.с. 54, 158, 169 залишити в матеріалах кримінального провадження

- запальничку сірого кольору з логотипом «ВІС» - знищити;

- два ключі, брелок з логотипом «Опель», передані на відповідальне зберігання ОСОБА_12 залишити ОСОБА_12 за належністю;

- паперовий пакет ємкістю 1 літр з надписом «Наш сік», пігулки, які знаходяться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві (протокол про визнання речових доказів від 12.12.2020 року т. 2 а.с. 90-91) знищити;

- мобільний телефон марки «Хуавей», який знаходиться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві (протокол про визнання речових доказів від 12.12.2020 року т. 2 а.с. 90-91, спецпакет № SUD 2098872) повернути ОСОБА_14 за належністю;

- мобільний телефон марки «Нокіа», який знаходиться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві (протокол про визнання речових доказів від 12.12.2020 року т. 2 а.с. 90-91, спецпакет № SUD 2098876) повернути ОСОБА_4 за належністю;

- пігулку, вилучену у ОСОБА_4 , яка знаходяться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві (протокол про визнання речових доказів від 22.01.2021 року т. 2 а.с. 111-112) знищити;

- таблетки, вилучені у ОСОБА_14 , які знаходяться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві (протокол про визнання речових доказів від 22.01.2021 року т. 2 а.с. 124-125) знищити;

- рідину коричневого кольору, вилучену у ОСОБА_14 , яка знаходяться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві (протокол про визнання речових доказів від 22.01.2021 року т. 2 а.с. 136-137) знищити;

- вилучені у ОСОБА_14 при затриманні 12.12.2020 року сумку чорного кольору, банківські картки "Приватбанку", пластикову ємність «Velo», запальничку ремінь чорного кольору, наручний годинний чорного кольору, медичну маску, жувальну гумку, два ремені чорного кольору, поміщені до спецпакету № EXP 0278186 та які знаходяться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_14 ;

- вилучені у ОСОБА_4 при затриманні 12.12.2020 року ремінь, зарядний пристрій, шіряний гаманець, два шнурки з взуття, поміщені до спецпакету № EXP 0278186 та які знаходяться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1