ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5003/21 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3184/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
Головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 серпня 2021 року відносно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення.
В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що відсутні правові підстави для задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 в частині зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, оскільки ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року, за яким злочини, вчинені ним у період з липня по серпень 2017 року, тобто після 20 червня 2017 року, і саме у цьому кримінальному провадженні до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тобто мало місце попереднє ув`язнення.
Крім того, суд відмовив в задоволенні клопотання засудженого про призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вказавши при цьому, що оскільки вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року на день звернення засудженого з клопотанням повністю виконаний, покарання, призначене за цим вироком, засудженим повністю відбуте, то підстав для визначення засудженому ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироків Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року та Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року не вбачається.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за наявності вироків Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року та Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року, а також застосувати правила ст. 72 КК України до остаточного покарання.
Засуджений при цьому зазначає, що наразі він відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року, під час постановлення якого судом не враховано покарання, призначене йому за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року. На його думку, йому слід призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, що суттєво покращить його становище.
Крім того, за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року його засуджено за злочини, вчинені ним у 2015 році, а за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року за злочини, вчинені у 2017році.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Виходячи з приписів кримінального закону, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може призначити покарання за другим вироком як шляхом поглинення покарання за першим вироком, так і шляхом приєднання його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний до остаточного, призначеного за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наразі засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання відраховано з моменту фактичного затримання, тобто з 26 вересня 2017 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року змінено в частині виключення з вступної частини вироку посилання на наявність у ОСОБА_7 судимостей за вироками Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2011 року та від 09 лютого 2016 року, в іншій частині вирок залишено без змін.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року набрав законної сили 09 червня 2021 року.
Крім того, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15. ч.2 ст.185, ст.4 ст.70 КК України до 3 років шести місяців обмеження волі.
Визнано ОСОБА_7 таким, що повністю відбув покарання, призначене вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 липня 2017 року у виді 3 років 25 днів обмеження волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 26 вересня 2017 року по 23 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі. Початок строку покарання відраховано з 26 вересня 2017 року.
Також у резолютивній частині цього вироку вказано, що ОСОБА_7 при зарахуванні судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання вважається таким, що повністю відбув призначене вказаним вироком покарання.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 липня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року закрито.
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року набрав законної сили 28 липня 2020 року.
Виходячи з наведеного, вбачається, що на час постановлення оскаржуваної ухвали засуджений ОСОБА_7 повністю відбув покарання, призначене йому вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого в частині застосування положень ч.4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання з урахуванням вироків Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року та Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року .
Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення з 26 вересня 2017 року до 23 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки вирішення цього клопотання є похідним від можливості призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
При цьому судом першої інстанції вірно зазначено, що засуджений ОСОБА_7 наразі відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року , за яким злочини були скоєні ним в липні серпні 2017 року, тобто після 20.06.2017 року, і саме за ці злочини до нього застосовано попереднє ув`язнення, а відтак дія Закону №838-VIII від 26.11.2015 року на ОСОБА_7 не поширюється.
Таким чином, порушень кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 серпня 2021 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -