ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3044/22
провадження № 1-кс/753/513/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУ НП в м. Києві, яка полягає у не здійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк у межах кримінального провадження №0006796, -
В С Т А Н О В И В :
До Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , яка полягає у не здійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, під час звернення із клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0006796. Скарга мотивована тим, що вона звертаалась до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0006796. У зв`язку із тим, що клопотання слідчим Дарницького УП ГУ НП в м. Києві не було розглянуто та не винесено процесуального рішення, заявник звернулась зі скаргою до слідчого судді та просила постановити ухвалу, відповідно до якої, зобов`язати слідчого Дарницького УП ГУ НП в м. Києві розглянути вимоги клопотання від 07.02.2022 та надати документи на ознайомлення.
Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, вказаний перелік є вичерпним.
Так, визначені у ч. 1 ст. 303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Разом з тим, посилання особи, що подала скаргу на положення ч. 1 ст. 303 КПК України є безпідставним.
Оскільки, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Так, згідно приписів статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій прокурор/слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Однак, у відповідності до вимог ст. 220 КПК України під час досудового розслідування слідчий, прокурор зобов`язані розглядати клопотання сторони кримінального провадження про виконання процесуальних дій.
Проте, вказана скарга не містить зобов`язань про проведення процесуальних дій у певний строк та здійснення слідчих (розшукових) дій і негласних слідчих (розшукових) дій та виходить за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ст. 303 КПК України.
При цьому, саме звернення заявника не є за своєю суттю скаргою в порядку ст. 303 КПК України, та її вимоги зводяться до надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, що не є процесуальною дією в розумінні ст. 220, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відтак вимоги заявника, якими вона просить визнати протиправною бездіяльність слідчого, а саме: зобов`язати слідчого або керівника органу досудового розслідування розглянути клопотання від 07.02.2022 у порядку статті 220 Кримінального процесуального кодексу України, та повідомити заявника про результати у порядку ст. 110 КПК України не може бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.
Згідно з правилами ч. 1 ст. 221 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
При цьому, вищевказаною нормою процесуального закону не встановлено строків, протягом яких слідчий чи прокурор має надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення.
Відомостей про заборону надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження заявнику матеріали скарги не містять.
А тому, зволікання слідчого у наданні відповідно до ст. 221 КПК України для ознайомлення матеріалів кримінального провадження не може свідчити про бездіяльність, як нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, оскарження якої передбачено п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, тобто, бездіяльність слідчого щодо ненадання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження не підлягає оскарженню у порядку ст. 303 КПК України.
Оскільки, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Крім того, судом враховано, що КПК України не передбачає заборон щодо повторного подання відповідної скарги у випадку її оформлення з дотриманням відповідних норм діючого законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУ НП в м. Києві, яка полягає у не здійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк у межах кримінального провадження №0006796.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: