ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №293/1432/21
1-кп/293/281/2021

20 жовтня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Черняхові кримінальне провадження №0000865 від 06.05.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, інваліда третьої групи, раніше судимого 15.02.2021 Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

ВСТАНОВИВ:
Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 15.02.2021 ОСОБА_4 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт. Вирок направлено на виконання до Черняхівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Житомирській області.

З метою виконання вироку ОСОБА_4 був запрошений до Черняхівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» і ознайомлений з порядком відбування покарання у виді громадських робіт. 14.04.2021 ОСОБА_4 вручено направлення на відбування громадських робіт до Черняхівської селищної ради. Згідно направлення ОСОБА_4 мав приступити до громадських робіт 15.04.2021. При цьому ОСОБА_4 при ознайомленні з порядком відбування покарання у виді громадських робіт письмово попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

14.04.2021 селищний голова Черняхівської селищної ради видав розпорядження №64, яким прийняв до виконання вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15.02.2021, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, та визначив, що контроль за виконанням цього розпорядження здійснюватиме староста Пекарщинського старостинського округу ОСОБА_5 .

На виконання вимог розпорядження староста Пекарщинського старостинського округу Черняхівської селищної ради ОСОБА_5 склала графіки відпрацювання громадських робіт, відповідно до яких, на підставі ч.2 ст.38 КВК України визначила, що ОСОБА_4 повинен відпрацювати 80 годин громадських робіт з 08 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. в період з 15.04.2021 по 17.05.2021.

Однак, в порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст.ст.36, 37 КВК України ОСОБА_4 з 15.04.2021 по 17.05.2021 не вийшов на відпрацювання громадських робіт більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а саме: 15.04.2021, 16.04.2021, з 19.04.2021по 23.04.2021, з 26.04.2021 по 30.04.2021, з 05.05.2021 по 07.05.2021, з 11.05.2021 по 14.05.2021, 17.05.2021. Кількість невідпрацьованого ОСОБА_4 часу без поважних причин складає 80 годин.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Вказав, що дійсно був засуджений до 80 годин громадських робіт. Під час відрубування покарання без поважних причин не вийшов на їх відпрацювання, оскільки вважав, що потрібно буде відбувати по 8 годин в день. Підтвердив, що йому були роз`яснені умови та порядок відбування покарання, а також був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Вказав, що на час розгляду справи в суді він відбув (відпрацював) повністю призначене покарання.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів та доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений погодився з думкою прокурора.
Ураховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи щодо спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Суд також роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів та доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Судом досліджені наступні письмові докази:
-подання начальника Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт;
-розпорядження Богунського районного суду м.Житомира про виконання судового рішення, що набрало законної сили за №295/1672/21 від 18.03.2021 вироку Богунського районного суду м.Житомира від 15.02.2021;
-вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15.02.2021, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 18.03.2021;
-підписка ОСОБА_4 про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт;
-пояснення ОСОБА_4 про відмову відбування покарання;
-направлення начальника Черняхівського РС ФДУ «Центр пробації» у Житомирській області на відпрацювання громадських робіт ОСОБА_4 ;
-розпорядження селищного голови Черняхівської селищної ради від 14.04.2021 №64 про направлення засудженого ОСОБА_4 на виконання громадських робіт;
-довідка виконавчого комітету Черняхівської селищної ради Пекарщинський старостинський округ від 20.04.2021 №92 про те, що ОСОБА_4 не приступив до виконання громадських робіт;
-пояснення ОСОБА_4 про те, що його повідомлено, що у разі невиконання громадських робіт його буде притягнуто до кримінальної відповідальності;
-попередження про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 від 23.04.2021;
-повідомлення Житомирського районного сектору №9 ДУ «Центр пробації» ФДУ «Центр пробації» у Житомирській області про те, що ОСОБА_4 10.09.2021 знятий з обліку на підставі довідки №480 від 09.09.2021 з Пекарщинського старостинського округу, в зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання у виді громадських робіт.
Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, та докази, що характеризують особу обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена.
Своїми діями підсудний ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене за ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Згідно до ст.337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.
Судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , та встановлено, що він раніше судимий; офіційно не працевлаштований і не утримує підсобне господарство; з сусідами не конфліктує; в населеному пункті характеризується посередньо; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; на утриманні неповнолітніх дітей не має, має третю групу інвалідності загального захворювання.
Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.
Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.
Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою повинно забезпечувати відчуття справедливості у суспільства.
За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Обираючи вид та строк покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує, що згідно із ст.12 КК України злочин передбачений ч.2 ст.389 КК України, є кримінальним проступком.
Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття та добровільне відпрацювання раніше призначеного покарання.
Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України не встановленою.
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене мінімальне покарання у виді арешту, в межах санкції ч.2 ст.389 КК України. При цьому суд дійшов переконання, що саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Речових доказів та процесуальних витрат немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, у порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1