УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представників потерпілого адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001182 від 01.09.2021 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, працюючого менеджером у ФОП ОСОБА_10 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 31 серпня 2021 року близько 21 годині 35 хвилин водій ОСОБА_7 грубо порушив пункти: 1.5.; 2.3. (б); 12.9 (б); 12.3 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»

Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Toyota Prius» р/н НОМЕР_1 , рухався в темний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини проспекту Шевченка міста Одеса збоку площі 10-го квітня в напрямку провулку Шампанського на освітленій вуличним ліхтарним освітленням прямій рівній ділянці горизонтального профілю, де організовано двосторонній рух, по дві смуги для руху у кожному напрямку, які поділені дорожньою розміткою у першій смузі свого напрямку руху зі швидкістю 95-98 км/год, чим значно перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті 50 км/год.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.2, 5.35.1 а також дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра), біля будинку №29, вкрай уважним не був, не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно не відреагував на її зміну, у вигляді появи на проїзній частині пішохода, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій легковажно розраховував на їх відвернення, не вжив своєчасно заходів до зниження швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_11 , який перетинав проїзну частину за пішохідним переходом з права наліво відносно руху автомобіля «Toyota Prius» р/н НОМЕР_1 та передньою частиною кузова керованого ним автомобіля скоїв на нього наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: саден обличчя, по одному синцю на верхніх повіках обох очей, забійної рани верхньої повіки правого ока, забійної рани лівої лобово-виличної ділянки, по одному крововиливу у м`які тканини лівої лобово-тім`яно-скроневої ділянки та тім`яної ділянки зліва, перелому кісток основи черепа, крововиливу під м`які оболонки на випуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка і стовбурової частини мозку, забою-розміжчення нижньої поверхні правої скроневої частки з контузійними крововиливами. Закритої травми грудної клітки: множинних саден лівої бічної поверхні грудної клітки, множинних саден спини справа в верхній і середній третинах, забоїв легень, крововиливів та скупчення повітря у лівій плевральній порожнині (за клінічними даними). Закритої травми живота і таза: садна поперекової ділянки зліва, множинних саден поперекової ділянки справа, осколкових переломів верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кістки у внутрішніх третинах з крововиливами у навколишні м`які тканини, крововиливу у за очеревинну клітковину зліва, розриву селезінки (за клінічними даними), крововиливу у черевну порожнину. Травми кінцівок: множинних саден лівої верхньої кінцівки, двох забійних ран передньої поверхні лівого плеча в верхній третині, забійної рани передньовнутрішньої і задньої поверхонь лівого передпліччя в середній третині, забійної рани внутрішньої поверхні лівого зап`ястку, крововиливу у м`які тканини задньовнутрішньої поверхні лівого стегна в середній та нижній третинах, з переходом на задньозовнішню поверхню в ділянці колінного суглоба та гомілки в верхній і середній третинах, крововиливу у м`які тканини передньозовнішньої поверхні в ділянці правого колінного суглоба, з переходом на передньозовнішню поверхню гомілки в верхній третині, вивиху у лівому ліктьовому суглобі, закритих осколкових переломів проксимальних кінців та верхніх третин кісток лівої гомілки з крововиливами у навколишні м`які тканини.

Смерть ОСОБА_11 перебуває у прямому причинному зв`язку з поєднаною травмою голови, тулуба та кінцівок. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 з`явився шок.

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог 1: 1.5.; 2.3. (б); 12.9 (б); 12.3 «Правил дорожнього руху» України знаходяться у прямому причино наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі пішохода ОСОБА_11 .

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки, що дає підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від суду. На даний час всі свідки та потерпілі не допитані, тому існує ризик, що підозрюваний перебуваючи на свободі незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні. Крім того, підозрюваний перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що підозрюваний з потерпілим не зв`язався, матеріальну допомогу не надав.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив врахувати суспільний резонанс кримінального правопорушення.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що підозра необґрунтована, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме має постійне місце проживання, працює, позитивно характеризується, не переховувався після дорожньо-транспортної події, викликав швидку допомогу, клопотання необґрунтоване, ризики не підтверджені доказами.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, у скоєному щиро розкаявся, зазначив, що не бажав настання таких тяжких наслідків.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 23.10.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.09.2021 року, висновком експерта №21-5125 автотехнічної експертизи технічного стану систем керування і ходової частини від 28.09.2021 року, висновком експертів №21-5485/5518 комп`ютерно-технічної та автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля від 29.10.2021 року, висновком експерта №3513 від 15.11.2021 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У клопотанні сторона обвинувачення вказує на ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, у своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі неповнолітньої дитини, життя та здоров`я якої визнаються найвищою соціальною цінністю.

Більш того, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до клопотання та долучених матеріалів, ОСОБА_7 ймовірно вчинив, порушуючи Правила дорожнього руху, зокрема, із перевищенням допустимої швидкості руху, що призвело до загибелі дитини та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків у вигляді смерті дитини, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, в рамках кримінального провадження наявні особи потерпілих, тому підозрюваному при ознайомлені стануть відомі анкетні дані останніх, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілих, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому ризик незаконного впливу на потерпілих об`єктивізується з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та дослідження їх судом.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення у клопотанні необґрунтований та не підтверджений жодними доказами. Крім того, підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та на даний час не притягується.

4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, зокрема те, що останній має постійне місце реєстрації та проживання, працює, позитивно характеризується, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його суспільно небезпечного характеру, встановлених ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатньо для доведення того, що ОСОБА_7 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, у разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення призвело до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001182 від 01.09.2021 року задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 30 (тридцять) днів, до 24.12.2021 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1