Ухвала
Іменем України
01 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 683/2727/20
провадження № 51-341ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду

від 27 жовтня 2021 року,
встановив:
За вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області

від 24 травня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України

до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується

із зазначеними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд

в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4 ч. 2, ч. 3 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи, яка подає касаційну скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того,

до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати, в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному захисник у своїй касаційній скарзі, посилаючись

на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави для зміни оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції

з урахуванням положень статей 412-414 КПК України не наводить.
Крім того, захисник, вказуючи на незаконність судового рішення з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально посилається

на несправедливість призначеного засудженій ОСОБА_5 покарання через суворість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Натомість, захисник в обґрунтування незаконності ухвалених щодо ОСОБА_5 судових рішень, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин та по суті посилається на неповноту судового розгляду,

що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім цього, захисник у касаційній скарзі, зазначаючи про необхідність застосування

до засудженої положень ст. 69 КК України, на яку вона також вказує при формулюванні вимог до касаційного суду, відповідного обґрунтування своєї позиції не наводить.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, захисник у скарзі не зазначає, чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.
Окрім зазначеного, захисник не долучила до касаційної скарги копій доданих до неї додатків (копій судових рішень) у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушила вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги

без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року щодо засудженої ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3