Справа № 142/1036/18
Провадження №11-кп/801/617/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2021 року у кримінальній справі № 142/1036/18, яким

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Піщанка Вінницької області, громадянина України,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше засудженого:

- 20.10.2017 року вироком Крижопільського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року шести місяців обмеження волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та засуджено до покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України визначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення більш суворим покаранням невідбутої частини покарання за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.10.2017 року та призначено остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 15.06.2018 року до набуття даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с. Дмитрашівка Піщанського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

раніше засудженого:

- 06.03.2018 року вироком Крижопільського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та засуджено до покарання у вигляді чотирнадцяти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України визначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до призначеного судом покарання невідбутої частини покарання за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 06.03.2018 року та призначено остаточне покарання у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 16.06.2018 року до набуття даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 процесуальні витрати по проведенню експертизи в сумі тридцять дві тисячі дев`яносто дві гривні 15 копійок на користь держави.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

Відповідно до вироку суду, 12.06.2018 року в обідній час ОСОБА_10 перебував у будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивав алкогольні напої разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Близько 17 години під час розпивання алкогольних напоїв в будинку між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з однієї сторони й ОСОБА_11 з іншої, виник малозначний конфлікт. Під час даного конфлікту ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, стали одночасно наносити множинні удари кулаками рук в область голови і тулуба ОСОБА_11 . Своїми діями ОСОБА_10 і ОСОБА_9 спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження, від яких останній впав на підлогу та не зміг піднятися.

Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи в житловій кімнаті будинку, застосовуючи фізичну силу, проти волі ОСОБА_11 зняли з нього весь одяг і піднявши потерпілого за руки й ноги, перенесли його до іншої житлової кімнати, в якій вирішили вчинити його умисне вбивство.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і їх тяжкі наслідки, діючи умисно, з особливою жорстокістю, з метою заподіяння смерті ОСОБА_11 , протягом декількох годин спричиняли потерпілому тілесні ушкодження, внаслідок яких йому завдавалися особливі страждання від нестерпного болю.

Так, перебуваючи в житловій кімнаті ОСОБА_10 діючи спільно з ОСОБА_9 , стали одночасно наносити множинні удари ногами взутими в кросівки в область голови та тулуба потерпілого, коли останній лежав на підлозі, доки він не зміг чинити їм супротив.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 , діючи з особливою жорстокістю, усвідомлюючи безпорадний стан ОСОБА_11 , силоміць залили йому через рот пляшку одеколону та пляшку столового оцту, які знаходилися в будинку, усвідомлюючи при цьому, що внаслідок вказаних дій потерпілому завдається нестерпний біль.

Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 по черзі брали у руки медичний шприц, який знаходився в будинку, та тривалий час почергово кидати ним в потерпілого, коли останній лежав на підлозі, таким чином, щоб шприц металевою голкою застрягав у грудях і животі потерпілого.

Діючи з особливою жорстокістю, ОСОБА_9 взяв до рук металеву вилку та став засовувати її в анальний отвір ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 у цей час взяв до рук кухонного ножа та почав ним робити надрізи на гомілках та стегнах обох ніг потерпілого.

У подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з метою заподіяння смерті ОСОБА_11 , продовжили одночасно наносити потерпілому множинні удари ногами взутими в кросівки в область голови і тулуба, доки останній не втратив свідомості.

Близько 20 години ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вийшли з приміщення житлового будинку, щоб продовжити вживати алкогольні напої. При цьому ОСОБА_11 залишився у даному будинку.

Близько 23 години ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , повернувшись до вищевказаного будинку, виявили, що ОСОБА_11 знаходиться при свідомості у безпорадному стані та вирішили вчинити його умисне вбивство, з метою запобігання свого викриття.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 до кінця, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , умисно, з особливою жорстокістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшли до ОСОБА_11 , який лежав на підлозі в житловій кімнаті та протягом тривалого часу одночасно почали наносити множинні удари руками, ногами взутими в кросівки та дерев`яним перилом від крісла, в область голови, тулуба та кінцівок потерпілого, спричинивши йому тілесні ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_11 завдано нестерпного болю, від якого він знову втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 , діючи умисно, з особливою жорстокістю, з метою невідворотного настання смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи при цьому, що потерпілий може бути живий, за допомогою кухонного ножа, почергово розрізали живіт і груди потерпілого, спричинивши йому відкрите проникаюче поранення живота і грудей, та вирізали серце і печінку, внаслідок чого ОСОБА_11 помер на місці.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишили в будинку його труп і зникли у невідомому напрямку.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 51 від 03.07.2018 року, встановлена наявність у нього наступних тілесних ушкоджень: відкрите проникаюче колото-різане поранення живота та грудей - поширена рана на грудях та животі, що проникає в грудну та черевну порожнини з наступною частковою евісцерацією; сліпі колото-різані поранення стегон, гомілок, ділянки куприка; крововиливи в м`які покрови голови, забита рана на лобі.

Відкрите проникаюче колото-різане поранення живота та грудей - поширена рана на грудях та животі, що проникає в грудну та черевну порожнини, часткова евісцерація (травматичне відділення серця та печінки), що виявлене під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , виникло від дії предмета, що мав ріжучі властивості, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок отриманого ним відкритого проникаючого колото-різаного поранення живота та грудей, що ускладнилося травматичним шоком. Між відкритим, проникаючим колото-різаним пораненням живота та грудей і смертю ОСОБА_11 є причинний зв`язок.

Сліпі колото-різані поранення стегон, гомілок, ділянки куприка у ОСОБА_11 виникли від дії предмету (предметів), що мали колючо-ріжучі властивості, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та у причинному зв`язку зі смертю не стоять. Крововиливи в м`які покрови голови, забита рана на лобі у ОСОБА_11 виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та у причинному зв`язку зі смертю не стоять.

Враховуючи характер трупних явищ на трупі ОСОБА_11 , смерть його настала у період 48-72 години до часу проведення розтину у морзі. Враховуючи характер тілесних ушкоджень у вигляді відкритого проникаючого колото-різаного поранення грудей та живота у ОСОБА_11 , а також їх важкість, смерть його настала в короткий проміжок часу від моменту отримання ним вказаного тілесного ушкодження, а саме, після настання загрозливих для життя явищ. Даний проміжок може складати хвилини, десятки хвилин. Тілесних ушкоджень, що б могли вказувати про боротьбу чи самозахист під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 виявлено не було. Судово-медичних даних, що могли б вказувати на можливість виконання ОСОБА_11 активних дій, при судово-медичній експертизі трупа не виявлено. Під час судово-токсикологічної експертизи м`язів від трупа ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,94%, що свідчить про факт вживання алкоголю незадовго до настання його смерті.

В апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вирока Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2021 року відносно ОСОБА_9 , та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що вирок належним чином необґрунтований, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, також наявне істотне порушення вимог процесуального закону. Зазначає, що вина ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення за п.п. 2, 15 ч. 2 ст. 115 КК України не доводиться, оскільки висновки суду щодо винуватості ОСОБА_9 ґрунтуються лише на показаннях іншого обвинуваченого. Суд присяжних безпідставно, без будь-яких обґрунтувань відхилив показання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ставиться питання про зміну вирока Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2021 року відносно ОСОБА_10 в частині призначеного покарання.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що вирок винесено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, ОСОБА_10 під час досудового розслідування та під час розгляду справи судом першої інстанції повністю визнавав свою вину та щиро каявся. Крім того, суд безпідставно не взяв до уваги ступінь участі кожного з учасників у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому. Так, ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту вказував, що тілесні ушкодження, спрямовані на заподіянні смерті потерпілому та які носять характер особливого мучення потерпілому заподіював саме обвинувачений ОСОБА_9 , який в судовому засіданні повідомив, що обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень він не пам`ятає, відомості, зазначені в протоколі слідчого експерименту не спростував жодним чином. Крім того, стороною обвинувачення жодним чином не спростовано твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що настання тяжких наслідків своїми діями він не бажав та сподівався на їх відвертання. Також судом не взято до уваги молодий вік обвинуваченого. Безпідставно в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_10 зазначено рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_10 до відповідальності за насильницькі злочини не притягувався. Вважає, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі є занадто суворим та не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_10 діяння та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги захисників та просили їх задовольнити; міркування прокурора ОСОБА_6 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційних скарг сторони захисту; вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 365 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється судом в межах апеляції.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України - вирок суду має бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 місцевим судом виконано в повному об`ємі.

Як убачається з вироку, суд кваліфікував дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто як умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю та за попередньою змовою групою осіб.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом по даній справі в повному об`ємі дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини та постановлення законного вироку .

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України ґрунтується на сукупності доказів, які досліджені та перевірені у судовому засіданні, яким дана належна юридична - правова оцінка та визначена вірна кваліфікація дій обвинуваченого.

Так, доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що у обвинуваченого ОСОБА_10 був відсутній умисел на заподіяння смерті потерпілому та він сподівався на відвертання тяжких наслідків, спростовуються наступними доказами. Так, свідок ОСОБА_12 пояснювала, що була присутньою при проведенні відтворення події злочину, в ході якої ОСОБА_10 розповідав, як все відбувалося, а потім показував на місці, як саме було скоєно вбивство ОСОБА_11 . Під час цього здійснювалася відеозйомка. Тиск на ОСОБА_10 ніхто не чинив, останній розповідав все добровільно, був спокійним. Свідок ОСОБА_13 пояснював, що після скоєння злочину у будинку за місцем проживання ОСОБА_10 бачив відро з рідиною червоного кольору і ганчірку. В подальшому він був присутнім, коли одного з обвинувачених працівники поліції привозили на місце скоєння злочину.

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2018 року свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 упізнано ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які 12.06.2018 року у вечірній час розповіли, що вони «замочили» ОСОБА_16 , який знаходиться у будинку ОСОБА_10 ;

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2018 року, ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_9 , з яким він 12.06.2018 року в приміщенні свого будинку спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_17 , від яких останній помер. Після смерті ОСОБА_18 він разом з ОСОБА_9 провели розтин трупа.

Множинні тілесні ушкодження, їх локалізація, важкість та проміжок часу, в якій наносились вказані тілесні ушкодження свідчать про навмисне довге знущання на потерпілим. Роблячи розрізи живота та грудної клітини, ОСОБА_10 не міг не усвідомлювати, що вказані дії призведуть до неминучої смерті потерпілого. А отже, ОСОБА_10 передбачав настання наслідків своїх дій та бажав їх настання. Також суд бере до уваги, що ОСОБА_10 із ОСОБА_9 крім завдання множинних тілесних ушкоджень та знущань над потерпілим, усвідомлюючи, що потерпілий може бути ще у свідомості, зробили розтин, розрізавши грудну клітку та живіт останнього та в подальшому вирізали у потерпілого сердце та печінку.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 наносив потерпілому по голові та тулубу удари ногами, взутими у кросівки, залили потерпілому у рота пляшку одеколону та пляшку столового оцту, наносили потерпілому ушкодження медичним шприцом та різали кінцівки при відсутності прямої загрози зі сторони потерпілого, лише будучи на нього ображеними через якесь малозначне непорозуміння.

Крім того, розрізи на тілі потерпілого ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 зробили, коли потерпілий був ще живий у лежачому положенні та не вчиняв відносно обвинувачених будь-яких агресивних дій.

Твердження захисника, що тілесні ушкодження, спрямовані на заподіянні смерті потерпілому та які носять характер особливого мучення потерпілому заподіював саме обвинувачений ОСОБА_9 спростовуються наступним.

Так, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що протягом досудового слідства та судового розгляду обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 намагались перекласти провину на співучасника, заперечуючи свою причетність до скоєння вбивства та розповідаючи досить детально про дії спільника, з чого вбачається намагання обох уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 бачили ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які були випившими, веселими., ніхто з обвинувачених наляканим не був. Крім того, обвинувачені обидва розповідали свідкам, що вони «замочили» ОСОБА_16 , який знаходиться у будинку ОСОБА_10 .

Твердження захисника, що обвинувачений ОСОБА_10 визнав повністю вину та щиро розкаявся спростовується поведінкою обвинуваченого, який під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції відмовився надавати суду показання в порядку ст. 63 Конституції України та вину визнав частково.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_7 щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення за п.п. 2, 15 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів не може погодитись із таким твердженням.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснював, що він дійсно перебував із ОСОБА_19 та ОСОБА_10 вдома у останнього, де вживали алкогольні напої, їли, жартували та сміялися. В якийсь момент їм не сподобалося, як ОСОБА_20 їсть і п`є. За це ОСОБА_10 3-4 рази вдарив ОСОБА_18 долонею по голові. В подальшому вони продовжили танцювати та жартувати. Вдруге він ходив купувати горілку удвох з ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 залишився чекати в будинку ОСОБА_10 , серйозних ушкоджень в нього не було. Після повернення до будинку, ОСОБА_10 запропонував продовжити наносити ОСОБА_11 тілесні ушкодження, на що він не погодився та просто сидів у кріслі. Що саме робив ОСОБА_10 йому не відомо, оскільки він не дивився. Зрозумів, що ОСОБА_20 мертвий коли побачив, що він був розрізаний, участь у розрізанні тіла ОСОБА_11 заперечував.

Крім того, зазначає, що не пригадує деякі моменти, також пояснював, що не суперечив ОСОБА_10 , оскільки останній був дуже агресивний. Спроб залишити будинок він не робив, оскільки йому було дуже страшно.

Не зважаючи на невизнання своєї вини винність ОСОБА_9 доводиться наступними доказами, яким суд дав першої інстанції дав вірну оцінку.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_15 пояснювали, що того дня бачили ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 . Останні принесли з собою 1,5 л. горілки. Потім ОСОБА_10 і ОСОБА_9 приходили вдруге близько 16-17 год., уже двоє. Обвинувачені були добре випивші, сміялися, жартували. Та повідомили, що ОСОБА_22 вони відпустили додому. В ОСОБА_10 була кров на руках, наявність якої він пояснив , що це сліди від черешень.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що перебуваючи у будинку за місцем проживання ОСОБА_10 після скоєння злочину, бачив у будинку відро з рідиною червоного кольору і ганчірку. В подальшому він був присутнім, коли одного з обвинувачених працівники поліції привозили на місце скоєння злочину.

Також вину ОСОБА_9 доводять наступні докази:

- висновок експерта № 051 від 03.07.2018 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , встановлена наявність у нього наступних тілесних ушкоджень: відкрите проникаюче колото-різане поранення живота та грудей - поширена рана на грудях та животі, що проникає в грудну та черевну порожнини з наступною частковою евісцерацією; сліпі колото-різані поранення стегон, гомілок, ділянки куприка; крововиливи в м`які покрови голови, забита рана на лобі. Відкрите проникаюче колото-різане поранення живота та грудей - поширена рана на грудях та животі, що проникає в грудну та черевну порожнини, часткова евісцерація (травматичне відділення серця та печінки), що виявлене під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , виникло від дії предмета, що мав ріжучі властивості, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Сліпі колото-різані поранення стегон, гомілок, ділянки куприка у ОСОБА_11 виникли від дії предмету (предметів), що мали колючо-ріжучі властивості, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та у причинному зв`язку зі смертю не стоять. Крововиливи в м`які покрови голови, забита рана на лобі у ОСОБА_11 виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та у причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок отриманого ним відкритого проникаючого колото-різаного поранення живота та грудей, що ускладнилося травматичним шоком. Між відкритим, проникаючим колото-різаним пораненням живота та грудей і смертю ОСОБА_11 є причинний зв`язок. Враховуючи характер трупних явищ на трупі ОСОБА_11 , смерть його настала у період 48-72 години до часу проведення розтину у морзі. Враховуючи характер тілесних ушкоджень у вигляді відкритого проникаючого колото-різаного поранення грудей та живота у ОСОБА_11 , а також їх важкість, смерть його настала в короткий проміжок часу від моменту отримання ним вказаного тілесного ушкодження, а саме, після настання загрозливих для життя явищ. Даний проміжок може складати хвилини, десятки хвилин. Тілесних ушкоджень, що б могли вказувати про боротьбу чи самозахист під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 виявлено не було. Судово-медичних даних, що могли б вказувати на можливість виконання ОСОБА_11 активних дій, при судово-медичній експертизі трупа не виявлено. Під час судово-токсикологічної експертизи м`язів від трупа ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,94%, що свідчить про факт вживання алкоголю незадовго до настання його смерті;

- протокол огляду трупа від 15.06.2018 року, відповідно до якого проводився огляд трупа ОСОБА_11 ;

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2018 року, згідно яких свідками упізнано ОСОБА_9 , який перебував разом із ОСОБА_10 12.06.2018 року у вечірній час та вони розповідали, що «замочили» хлопця на ім`я ОСОБА_16 , який знаходиться у будинку ОСОБА_10 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2018 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_10 упізнав чоловіка на фото № 2, як ОСОБА_9 , з яким він 12.06.2018 року в приміщенні свого будинку спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_17 , від яких останній помер. Після смерті ОСОБА_18 він разом з ОСОБА_9 провели розтин трупа.

Зазначені докази, на переконання суду, є допустимими та належними в іх сукупності і суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку, оскільки вони повністю узгоджувались між собою, не містили суттєвих суперечностей, і правильно кваліфікував дії обвинувачених за п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю та за попередньою змовою групою осіб.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги та поставив під сумнів показання обвинуваченого ОСОБА_10 , що він не мав умислу на позбавлення життя потерпілого, та показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо того, що він не позбавляв життя потерпілого, а перебував у іншій кімнаті, визнавши таку поведінку обвинувачених методом захисту, пославшись у вироку на інші досліджені докази в підтвердження їх вини.

На переконання апеляційного суду, визначаючись щодо кваліфікації дій обвинувачених, місцевий суд вірно врахував спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень і тілесних ушкоджень, попередню поведінку обвинувачених та потерпілого, їх взаємовідносини.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 сам не заперечує того, що з у нього та ОСОБА_10 виник із потерпілим незначний конфлікт. Характер і локалізація поранень, тілесних ушкоджень, які отримав потерпілий згідно висновків судово - медичної експертизи, а також поведінка обвинувачених, які після довготривалого знущання з потерпілого, який ще був ще живим, не викликали швидку допомогу та пішли до свідків, яким розповідали, що вони «замочили» ОСОБА_16 , який знаходиться у будинку ОСОБА_10 , свідчить про умисел на позбавлення життя потерпілого.

Апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд ретельно перевірив обставини, які ставить під сумнів доводи апеляційних скарг адвокатів, дав їм вірну юридично-правову оцінку.

Крім того, вірно оцінив в сукупності всі докази у справі з відповідними висновками щодо винуватості обвинувачених у вчиненні зазначеного злочину.

Суд враховує і те, що сторона захисту не клопотала про дослідження доказів в ході апеляційного перегляду у відповідності до ч.3 ст.404 КПК України.

Щодо призначеного покарання, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та узгоджується із роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 наголосив, що «…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».

У справі «Скоппола проти Італії № 2» від 17.09.2009 р. Європейський суд з прав людини виклав правову позицію, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Висновки суду щодо призначення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, а також необхідність і достатність для них такого покарання, необхідність його реального відбування у вироку належним чином мотивовані, покарання за видом та мірою відповідає особам обвинувачених, тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, його жорсткого способу вчинення, тому колегія суддів вважає їх достатньо обґрунтованими, переконливими та погоджується з ними.

Зокрема, при призначені виду та розміру покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 раніше судимі за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не стали та вчинили новий злочин проти життя людини.

ОСОБА_10 негативно характеризується за місцем проживання, не працював, вів антигромадський спосіб життя, зловживав алкоголем.

Також судом першої інстанції враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 . Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_9 за місцем навчання характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 суд визнав вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що призначене покарання обвинуваченим є справедливим, таким, що відповідає вчиненому ними злочину та особам обвинувачених, узгоджується із законом, відповідає вимогам ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення міри покарання призначеного судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на суд покладається обов`язок, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Крім того, на суди покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що юридично-правових чи виключно процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку районного суду , не має.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2021 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців, а засудженими - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4