Провадження №1-кп/522/2334/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0000769, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2021 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подільська (Котовська), Одеської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із середньою освітою, який зареєстрований, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

22.06.2021 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , разом з невстановленою досудовим слідством особою, а саме із чоловіком, з яким познайомився в той же день, перебували за адресою: м. Одеса, Олександрівський проспект кут вулиці Пантелеймонівської.

Перебуваючи в той же час і в тому ж місці, ОСОБА_3 побачив як на проїжджій частині відбувся конфлікт між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого потерпілий ОСОБА_8 дістав свій пристрій травматичної дії «Форт-12Р» № « НОМЕР_1 », дозвіл № НОМЕР_2 , для оборони від конфлікту.

В цей час у ОСОБА_3 раптово виник намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а предметом свого посягання він визначив - пристрій травматичної дії «Форт-12 Р» №« НОМЕР_1 », належний потерпілому ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій намір, ОСОБА_3 втрутився в конфлікт, свідомо розуміючи, що його протиправні дії носять відкритий характер, як для свідків, так і для потерпілого, розуміючи наслідки його дій, та бажаючи їх настання, відкрито вирвав з рук потерпілого ОСОБА_6 пристрій травматичної дії «Форт-12 Р» №« НОМЕР_1 » вартістю 13 400 грн., та сховав його за пояс.

Далі, відкрито заволодівши указаним майном потерпілого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд. В результаті указаних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 13 400 гривень.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.

До судового засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, письмово просив проводити судовий розгляд без його присутності (вх.№91298/21 від 17.08.2021 року).

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу та те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що він раніше не судимий.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу або виправних робіт є неможливим, так як обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту, або громадських робіт не буде достатнім для виправлення указаного обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити указаного обвинуваченого від відбування покарання, із випробуванням, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає недоцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цим обвинуваченим.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті позбавлення волі строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців .

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 1/один/ рік 6 /шість/ місяців покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 10.09.2021 року.
Речовий доказ - цифровий диск з відеозаписами з камер відеоспостереження розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , на яких зображені події 22.06.2021 року зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

10.09.2021