Справа № 352/1052/19
Провадження № 1-кп/352/42/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

секретаря ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000270 від 04.07.2014 р., про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, на час вчинення злочину раніше судимого:

-24.12.2007 р. Комсомольським районним судом м. Херсона, з урахуванням ухвали апеляційного суду Херсонської області від 24.06.2008 р., за ч.3 ст.190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.162, ч. 2 і 3 ст.358 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до шести років позбавлення волі без конфіскації майна;

-02.04.2009 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 і 3 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, із застосуванням ст. 70, 72 КК України, до шести років шести місяців позбавлення волі; звільненого від дальшого відбування покарання 26.06.2009 р. згідно постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.06.2009 р. по хворобі на підставі ст.84 КК України;

на даний час судимого 02.06.2021 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., покарання відбув,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 повторно незаконно заволодів транспортним засобом.

Злочин скоєно за наступних обставин.

16 березня 2011 року обвинувачений, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «ЗИЛ-4331» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який фактично належав ОСОБА_8 , перебуваючи у с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, ввійшовши у довіру до ОСОБА_8 , запропонував останньому продати йому вказаний автомобіль за 6300 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 50026,41 грн.

Згідно домовленості між ОСОБА_8 та обвинуваченим останній, бажаючи створити у потерпілого хибне враження щодо правдивості своїх намірів з приводу придбання автомобіля, 16 березня 2011 року частково оплатив ОСОБА_8 кошти в сумі 800 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 6352,56 грн., за придбання автомобіля марки «ЗИЛ-4331» реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому обвинувачений зобов`язався до 10 квітня 2011 року оплатити решту суми у 5500 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 43673,85 грн, які завідомо не мав наміру оплачувати, а придбаний автомобіль власнику не повертати.

Потерпілий ОСОБА_8 , введений в оману діями обвинуваченого, вважаючи, що обвинувачений вчасно проведе оплату за придбання автомобіля, дав останньому довіреність на право керування автомобілем марки «ЗИЛ-4331» реєстраційний номер НОМЕР_1 строком на один місяць, без права продажу автомобіля та передоручення.

Обвинувачений, отримавши від потерпілого автомобіль марки «ЗИЛ-4331» реєстраційний номер НОМЕР_1 та довіреність на право керування цим автомобілем, не маючи наміру оплачувати решту коштів за придбання автомобіля та повертати потерпілому автомобіль, незаконно заволодів транспортним засобом та у подальшому реалізував його не встановленій слідством особі.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у висунутому обвинуваченні і пояснив, що дійсно у березні 2011 р., перебуваючи у с. Старий Лисець Тисменицького району, ввійшов у довіру до ОСОБА_8 та запропонував останньому продати йому автомобіль марки «ЗИЛ-4331» реєстраційний номер НОМЕР_1 за 6300 доларів США, заплатив потерпілому 800 доларів США, пообіцяв, що решту грошей поверне протягом місяця; потерпілий дав йому довіреність та віддав автомобіль; він з потерпілим так і не розрахувався та через два місяці без дозволу потерпілого продав автомобіль невстановленій особі. Завдана потерпілому шкода усунена, йому повернуто автомобіль. У скоєному щиро розкаявся.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом з кваліфікуючою ознакою повторності.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, на наркологічному і психіатричному обліках не перебуває.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину, якими є щире каяття обвинуваченого, усунення спричиненої потерпілому шкоди; з урахуванням особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, хворіє тяжкими хворобами, а саме: бронхіальною астмою ІV ступеня з тяжким персистуючим перебігом, емфіземою легень, перибронхіальним пневмосклерозом, алергічною риносинусопатією, хронічним подагратичним артритом, тяжкою тофусною подагрою у поєднанні з деформуючим остеоартрозом, двобічним коксартрозом Ш-ІV ступеня, гонартрозом, гіпертонічною хворобою П ступеня; враховуючи відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, що потерпілий поклався на розгляд суду у вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому покарання; з огляду на те, що з часу вчинення злочину минуло більше десяти років, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.2 ст.289 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що вказане покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Судом встановлено, що вказаний злочин обвинувачений вчинив до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя Запорізької області від 02.06.2021 р., згідно якого останній засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України, до штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

З урахуванням викладеного обвинуваченому на підставі ч.4 ст.70 КК України слід визначити за вчинення злочину у рамках даного кримінального провадження покарання за сукупністю злочинів, застосувавши принцип повного складання покарань та зарахувавши покарання, відбуте за попереднім вироком.

Керуючись ст. 368, 370 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарання, призначеного згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя Запорізької області від 02 червня 2021 року, у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., та основного покарання, призначеного згідно цього вироку у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) грн., без конфіскації майна, з яких вважати частково відбутим покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ