Провадження №: 1-кп/755/425/22
"07" березня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю, м. Києва, громадянину України, з середньою освітою, одруженому, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого до затримання кровельщиком даху, зареєстрованому та фактично проживаючому до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.04.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років,
- 07.03.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки та 6 місяців,
- 03.04.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки; звільнився 03.09.2021 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Ухвалою від 12 січня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12.03.2022 року.
07.03.2022 року із ДУ «Київський слідчий ізолятор» надійшла заява ОСОБА_3 про зарахування його до лав Збройних Сил України з метою оборони захисту території України.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор у зв`язку з відсутністю технічної можливості не зміг бути присутнім у судовому засіданні, в тому числі дистанційно, та у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, проте в телефонному режимі повідомила, що не заперечує проти розгляду клопотання без її участі у зв`язку із введенням на території України воєнного стану.
Також, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та відсутністю технічної можливості дистанційного зв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України не вдалося забезпечити безпосередню участь обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні.
За інформацією наданою ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України обвинувачений ОСОБА_3 , на даний час, виявив бажання захищати територію України в умовах введеного воєнного стану, що підтверджено надісланою його заявою.
Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб.
Відповідно до статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Згідно статті 122 цього Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Враховуючи вищевикладене, положення статті 2 КПК України (згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура), положення ч.3 ст.331 КПК України (щодо обов`язку суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, незалежно від наявності клопотань), введений на даний час на території України Указом Президента воєнний стан, суд приходить до висновку, що відсутність учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Розглядаючи клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання, суд враховує, що це звернення вмотивовано наявністю у справі передумов визначених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України в їх системному зв`язку.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У цій ситуації у вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
На цей час обвинувачений та потерпілий в даному кримінальному провадженні не допитані.
Докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені.
Вирішуючи питання про продовження чи зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує наступне.
Відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючий до затримання кровельщиком даху, зареєстрований та фактично проживаючий до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.
Обвинувачений ОСОБА_3 на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу .
Так суд враховує, що ОСОБА_3 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у скоєнні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років позбавлення волі.
Враховуючи досліджені раніше в підготовчому судовому засіданні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті та ризики, визначені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, а також на конкретні обставини кримінального провадження, його особу, те, що він раніше судимий.
Проте, у зв`язку із введенням в Україні Указом Президента України №64/2022 воєнного стану строком на 30 діб та бажанням обвинуваченого ОСОБА_3 вступити до лав Збройних Сил України для захисту території України в умовах введеного воєнного стану, що підтверджено надісланою його заявою, суд вважає необхідним змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати до слідчого у кримінальному провадження, прокурора або суду із встановленою періодичністю, не відлучатися із території України без дозволу слідчого, прокурора або суду, роз`яснивши обвинуваченому письмово під розпис покладені на нього обов`язки та що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно.
У відповідності до ч. 5 ст. 202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 179, 183, 194, 314-316, 331, 376 КПК України, суд
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - задовольнити.
Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Звільнити ОСОБА_3 з під варти негайно.
Покласти на ОСОБА_3 строком на два місяці наступні обов`язки, а саме:
1) прибувати до слідчого у кримінальному провадження, прокурора або суду із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із території України без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 11.03.2022 року о 10 год. 00 хв.

Суддя