17.12.2021
Справа № 331/492/21
Провадження № 1-кп/331/285/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі дистанційного судового провадження у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0000177 від 17.12.2020 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту,не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працевлаштованого упакувальником ТОВ "Нова Пошта" (зі слів), зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.10.1993 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141КК України (в редакції 1960 р.) до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.1994 р. відстрочка скасована, направлений у місця позбавлення волі на 2 місяці;

- 07.03.1995 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 р.) до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 19.04.1996 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.86-1, ч.3 ст. 140 , ч.2 ст. 141 , ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 10 років позбавлення волі конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28.07.2004 р. дії перекваліфіковані на ч.3ст.185 , ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України (в редакції 2001 р.), призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;

- 23.11.2004 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.15 ч.3 ст.185 , ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 27.03.2007 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185 ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 20.10.2014 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 , ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 19.05.2015 Апеляційним судом Запорізької області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2014 р. виконувати самостійно;
- 26.05.2015 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, міра покарання 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 19.05.2015 (ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України) 4 роки 6 місяців позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України, частково приєднати вирок Жовтневого районного суду м. Запо ріжжя від 20.10.2014 року (ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України) 5 років позбавлення волі, початок строку 14.01.2015 року. 13.12.2018 року, звільнений умовно-достроково за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.12.2018 р. на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 9 днів;
- 10.03.2021 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.115, ч.2 ст. 185 КК України до 10 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.05.2021 вирок залишено без змін.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2020 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.ст. 3,27,68 Конституції України, перебуваючи в приміщенні залу судових засідань №1 Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська,6, діючи умисно, розуміючи протиправність та суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, з особистих міркувань, демонструючи явну неповагу до авторитету державної влади, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків, достовірно знаючи, що прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу (наказ прокурора Запорізької області від 15.12.2015 № 512к), яка виконує свої службові обов`язки прокурора у кримінальному провадженні № 0002646 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст. 185 КК України, висловив останній в усній формі погрозу вбивством, тобто заподіяння їй смерті, у зв`язку із виконанням нею службових обов`язків, та з метою надання своїм погрозам вбивством ознак реальності, наголосив, що незважаючи на те, що він на теперішній час утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», вказані злочинні дії можуть вчинити й інші особи за вказівкою, чим створив реальну загрозу життю та здоров`ю працівникові правоохоронного органу ОСОБА_6 та викликав у неї відчуття страху за власне життя та реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України не визнав та пояснив, що дійсно 16.12.2020 його доставили у судове засідання до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Перебуваючи у залі суду, прокурор ОСОБА_7 стала говорити, що він отримає покарання терміном 10 років позбавлення волі та загалом поводила себе зухвало, провокуючи його на конфлікт. Він не стримався та обурився тим, що прокурор без вироку суду вже визначила йому покарання, тому припустився образливих висловлювань на її адресу. При цьому ніяких погроз розправою або позбавлення життя він не говорив, фізичної можливості їх реалізувати не міг, оскільки тривалий час вже перебував під вартою. Чому прокурор вирішила звернутися до правоохоронних органів, не розуміє, оскільки ніяких підстав для цього не було. Окремо зазначив, що у той день перебував у стані сп"яніння, що могло також викликати його нестриманість, яка фактично зводилась лише до усних висловлювань, не маючи на меті жодних дій. Вважав себе невинуватим та просив виправдати.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона була процесуальним прокурором по справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст. 185 КК України. У грудні 2020 року вона прийшла в судове засідання по даній справі, однак коли обвинуваченого завели до зали судового засідання, останній одразу став їй погрожувати фізичною розправою та вбивством. В залі були присутні вона, адвокат та працівники конвойної служби. Судді ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпочали судове засідання, однак ОСОБА_3 продовжував висловлювати погрози. Колегія суддів поставила на обговорення учасників процесу питання щодо видалення обвинуваченого з зали судового засідання. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_3 погрожував й раніше, однак саме в даному судовому засіданні він погрожував вбити її та зазначав: «Я тебя убью и поломаю ноги». Під час досудового розслідування погроз з боку ОСОБА_3 не було, однак під час судового розгляду справи обвинувачений вважав, що його судять через неї. Також ОСОБА_3 зазначав, що на волі у нього є знайомі, які виконають його погрози, вказував, що її «зустрінуть» біля суду та розправляться. В цей час ОСОБА_3 перебував вкрай збудженому стані. На інших засіданнях по справі він також постійно кричав та нецензурно висловлювався, не визнавав свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст. 185 КК України та відчував до неї особисту неприязнь, через що неодноразово заявляв їй відвід як прокурору. Зазначені погрози вона сприйняла реально, тому одразу повідомила про це своє керівництво.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив, що працює начальником караулу у військовій частині НОМЕР_1 . Супроводжував обвинуваченого ОСОБА_3 в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя. 16.12.2020 обвинуваченого ОСОБА_3 завели до залу судових засідань, караул складався з п`яти осіб. Після видалення колегії суддів до нарадчої кімнати, ОСОБА_3 одразу почав кричати на прокурора, дуже агресивно погрожував, що вона не доживе до наступного судового засідання, що на це відповідала прокурор ОСОБА_6 не пам`ятає. Зазначає, що до початку судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 перебував у нормальному стані, тільки в зазначеному судовому засіданні почав лаятись та порушувати порядок у суді. Обстеження на вміст алкоголю в крові йому не робили, оскільки таких ознак вони не виявили.
Крім того провина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.12.2020 року (т.1 а.с. 64);
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 30.12.2020 року, під час якого були вилучені матеріали кримінального провадженні стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеному в ЄРДР за № 0002646 від 15.12.2018 (копія обвинувального акту,копія висновку судового-психіатричного експерта № 36 від 21.01.2019 року щодо психічного стану ОСОБА_3 на момент вчинення кримінального правопорушення 14.12.2018, копію журналу судового засідання від 16.12.2020 року) (т.1 а.с. 65-101);

-протоколом огляду предмету від 30.12.2020 - ДВД диску із записом судового засідання за 16.12.2020, відеозапис якого був відтворений під час судового розгляду, на якому зображено приміщення залу судових засідань Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, перебування у залі колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_12 ), солдатів, які здійснюють конвоювання обвинуваченого. На протязі декількох хвилин ОСОБА_3 висловлює на адресу прокурора ОСОБА_7 образи та погрози фізичною розправою, а також позбавленням життя, висловлює ненормативну лексику, на зауваження головуючого судді не реагує (т. 1 а.с. 102-104);

-копією наказу керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 «Про розподіл обов`язків між працівниками Запорізької місцевої прокуратури №1» №24 від 25.06.2020 року (т.1 а.с. 109-113);

-копією наказу прокурора Запорізької області від 15.12.2015 №512к про призначення ОСОБА_6 на посаду прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 та довідкою з місця роботи останньої (т.1 а.с.115-116).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину не визнав та зазначив, що він не висловлював погроз позбавити життя прокурора, а лише був обурений її провокативною поведінкою, навіть у разі висловлення будь-яких слів, які прокурор могла невірно трактувати, він не мав ані наміру їх реалізовувати, ані фізичної можливості їх здійснити через перебування у місцях позбавлення волі, тому підстав для притягнення його до відповідальності не має.

Оцінюючи доводи обвинуваченого, суд враховує, що відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 26.06.1992 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" було надано роз"яснення, що для кваліфікації дії винної особи за ч.1 ст. 345 Кримінального кодексу достатньо встановити лише факт погрози працівнику правоохоронного органу або його близьким родичам у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Погроза може виявлятися у висловлюванні (усно, письмово, із застосуванням технічних засобів), а також жестах або інших діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням вбивства, застосуванням до нього насильства чи знищенням його майна. Для кваліфікації дій за ч.1 ст. 345 цього Кодексу наявність реальних підстав побоювання потерпілим виконання погроз не є обов`язковою.

При цьому, під погрозою вбивством треба розуміти виражений ззовні та доведений до потерпілого намір позбавити життя працівника правоохоронного органу або його близького родича. Під погрозою насильством слід розуміти погрозу заподіяння потерпілому побоїв чи тілесних ушкоджень.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 345 КК України, вважається закінченим з моменту, коли погроза була доведена до відома працівника правоохоронного органу.

Так, під час судового засідання судом встановлено, що ОСОБА_3 під час судового засідання 16.12.2020 висловив погрозу вбивством прокурору ОСОБА_7 , вимовивши слова "Я тебя убью и поломаю ноги", що підтверджується відеозаписом судового засідання, та на що вказала у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 .. Таким чином, оцінюючи зміст висловлених на адресу прокурора фраз з боку ОСОБА_14 , суд приходить до висновку, що погроза вбивством була висловлена у присутності сторонніх осіб та усно доведена до потерпілої саме через виконання нею повноважень прокурора у кримінальному провадженні. Тому, саме у цей момент 16.12.2020 у судовому засіданні ОСОБА_3 було вчинено та завершено злочин, передбачений ст. 345 ч.1 КК України. При цьому, той факт, що обвинувачений не мав наміру реалізовувати погрозу у дійсності не має значення для вірної кваліфікації вчинених ним дій.

За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 345 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх характеризуючих обставин, характер, ступінь суспільної небезпеки, дані про особу винного.
Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення вбивства, розбою, грабежу, інших корисливих злочинів, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на сьогодні відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжі від 10.03.2021 року, тому, з огляду на дані біографії обвинуваченого, суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання без позбавлення волі не призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, тому суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції частини 1 статті 345 КК України, у вигляді позбавлення волі із застосуванням ч 4. ст. 70 КК України, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2021, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 10 (десяти) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з 17 грудня 2021 року - з моменту проголошення вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 до строку остаточно призначеного покарання частково відбуте ним покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2021 року з 17 грудня 2018 року до 16 грудня 2021 року включно.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази:
-копію обвинувального акту та реєстру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію висновку судово-психіатричного експерта № 36 від 21.01.2019 року ОСОБА_3 , копію журналу судового засідання Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2020 та копію аудіо-відео записів - зберігати у матеріалах провадження суду.
Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1