________Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області_________
У Х В А Л А

про відмову у затвердженні угоди

14 грудня 2021 року м. Первомайськ

Справа :484/2519/21

Номер провадження : 1-кп/484/363/21

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000437 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

У провадженні суду перебуває зазначене вище кримінальне провадження.
Під час судового розгляду суду надано для затвердження угоду про визнання винуватості укладену між обвинуваченим за участю захисника та прокурором.

У судовому засіданні прокурор підтримав угоду; надав письмові згоди потерпілих на укладання угоди; просив угоду затвердити; речові докази - знищити.

Обвинувачений підтвердив намір щодо затвердження укладеної угоди; зазначив, що розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд; беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень; розуміє, який вид покарання до нього буде застосовано у разі затвердження угоди; зазначив, що укладення угоди є добровільним.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого. Водночас захисник зазначив, що речові докази має бути повернуто обвинуваченому. Із позицією захисника обвинувачений погодився, зазначив, що не все вилучене під час досудового розслідування майно належить йому.

Дослідивши матеріали справи, зміст угоди, суд прийшов до таких висновків.

З обвинувального акта та угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 КК України.

Згідно з угодою ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень; сторонами угоди досягнуто згоди щодо покарання, а саме: за ч. 2 ст. 361 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки; відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст. 76 КК України.

Крім того, зазначеною угодою передбачено, що долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України; стягнути судові витрати за проведення судових експертиз, які складають 36284,64 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості не конкретизовано яким саме чином вирішити долю речових доказів, а міститься лише загальне посилання на ст. 100 КПК України, яка передбачає порядок як зберігання речових доказів і документів, так і вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

Частиною перешою статті 472 КПК України, передбачено, що в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються умови застосування спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження; гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання; у такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

У судовому засіданні встановлено, що сторони не узгодили позицію щодо речових доказів, які використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та щодо яких має бути вирішено питання про спеціальну конфіскацію. Крім того, сторони мають протилежні думки щодо вирішення питання про речові докази, а саме: прокурор зазначає про знищення речових доказів, обвинувачений та його захисник - про повернення речових доказів обвинуваченому.

Таким чином, судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим не відповідає вимогам ст. 472 КПК України; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін, що з огляду на положення п. 3 ч. 7 ст.474 КПК України є підставою для відмови в затвердженні такої угоди.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Керуючись ст. 469, 470, 472-474 КПК України, суд

ухвалив:

- у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000437 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 КК України, - відмовити;

- судове провадження у кримінальному провадженні № 0000437 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361 КК України, продовжити зі стадії судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1