ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2319/21 Справа № 190/769/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого, останній раз:
- 27.12.2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 119, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці. До засудженого за період відбування покарання в установі хоч і застосовувалися заохочення, однак останній мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку. При цьому ОСОБА_7 неодноразово судимий, в тому числі і за злочин, який вчинив в період іспитового строку. До ОСОБА_7 раніше неодноразово застосовувались положення ст. 81 КК України і він звільнявся умовно-достроково. Проте як після звільнення умовно-достроково, так і після повного відбування покарання знову вчиняв злочини, що свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і чергове умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити досягненню мети покарання.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Вважає оскаржуване рішення необ`єктивним.
Зазначає, що в нього 3 заохочення, а не 2, як зазначено судом першої інстанції, та не має стягнень. Третє заохочення отримав 01 липня 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2018 року за ч. 1 ст. 119, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців.
Початок строку відбування покарання: 27.04.2018 року. Кінець строку відбування покарання: 27.01.2022 року.
Відповідно до наданих адміністрацією установи характеристики та довідки по особовій справі, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 02.05.2018 року. Під час тримання в установі виконання покарань (№4) м. Дніпро характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 06.03.2019 року і по теперішній час відбуває міру кримінального покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)». ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи робітником у бригаду по обробці деревини. Має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, має два заохочення. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
В той же час, з наявних матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, а також був умовно-достроково звільнений та знову скоїв умисний злочин.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив всі обставини справи, дані про особу засудженого та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання останнього.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що оскаржуване рішення є необ`єктивним, на думку колегії суддів, є суб`єктивною думкою засудженого.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4