ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1030/20 Номер провадження 11-кп/814/1144/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника- адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000081 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Мильці Полтавського р-ну Полтавської обл., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше судимої:

1. 23.04.2013 Ленінським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн;

2. 12.12.2016 колегією суддів Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на строк 6 років і 6 місяців позбавлення волі;

3. 15.05.2020 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обчислюється з дня постановлення ухвали 24.09.2021 і діє до 22.11.2021 включно.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 , обвинувачується в тому що, при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, незаконно придбала метадон у пігулках, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, який помістила у шов ковдри та стала незаконно зберігати з метою збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 08.02.2021 року, з метою збуту наркотичного засобу - метадону шляхом його пересилки в місця позбавлення волі, ОСОБА_8 прибула до відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване по вул. Садовій, 3, м. Лубни, Полтавської області, де помістила вказану ковдру з наркотичним засобом - метадоном разом з іншими речами в картонну коробку, та приблизно о 17 годині 20 хвилин передала вказану коробку працівнику ТОВ «Нова Пошта» для відправлення посилки до Полтавської установи виконання покарань (№ 23) по вул. Пушкіна, 91, м. Полтава, на ім`я ув`язненого ОСОБА_9 .

У подальшому, 10.02.2021 року, приблизно о 16 годині 21 хвилині, у кімнаті отримання посилок та передач Полтавської установи виконання покарань (№ 23), по вул. Пушкіна, 91, м. Полтава, при перевірці поштового відправлення, яке надійшло ув`язненому ОСОБА_9 , виявлено та вилучено два фрагменти однієї пігулки білого кольору, які у відповідності до висновку експерта № СЕ-19/117-21/2165-НЗПРАП від 22.02.2021, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,01716 г.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_8 , при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), домовилися зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 про спільне незаконне придбання та зберігання з метою збуту метадону у пігулках, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, переслідуючи корисливу мету та враховуючи їх стосунки.

В подальшому ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, для досягнення спільної корисливої мети за попередньою змовою з ОСОБА_9 , при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу слідством не встановлено) незаконно придбали метадон у пігулках, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, який у подальшому незаконно зберігали при собі з метою збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 22.06.2021 року, приблизно о 20 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись за місцем власного проживання по АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, незаконно збули ОСОБА_10 за 500 грн., п`ять пігулок метадону, які знаходились у двох фрагментах медичного блістера з надписом «Метадон-ЗН», і які у відповідності до висновку експерта № СЕ-19/117-21/8727-НЗПРАП від 19.07.2021 року, відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою 0,125 г.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб вчинені повторно.

Крім того, ОСОБА_8 , при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, незаконно придбала метадон у пігулках, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, які незаконно зберігала при собі з метою збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 29.07.2021 року, приблизно о 20 год. 29 хв., ОСОБА_8 , знаходячись за місцем власного проживання по тупику АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливим мотивом, незаконно збула, ОСОБА_10 за 400 грн., дві пігулки, що знаходились у фрагменті медичного блістера з надписом «Метадон», які містять метадон, який відноситься до наркотичних засобів.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

Мотивуючи рішення, суд взяв до уваги, що прокурором обґрунтовано доведено неможливість застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів з огляду на тяжкість вчиненого, відсутність звернень про взяття обвинуваченої на поруки або внесення за неї застави, а також необхідності постійного візуального контролю, на переконання суду, доведені ризики виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, їм не можливо запобігти більш м`якими запобіжними заходами, відсутність перешкод медичного характеру для перебування обвинуваченої під вартою, у зв`язку з чим прийшов до висновку що тільки такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.09.2021 та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою посилається на те, що вона раніше судима, має захворювання, у зв`язку з чим її потрібно ізолювати від суспільства, що на думку обвинуваченої принижує її гідність. Крім того, ризики, на які посилається прокурор жодним чином не підтверджені.

Вказує, що має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де тривалий час проживала зі своїми трьома дітьми та з чоловіком, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Не дивлячись на те, що відносно двох дітей вона позбавлена батьківських прав, вказує, що повністю приймає участь в їх житті.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що сторони кримінального провадження заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, розгляд апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_11 на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.09.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів у місцях позбавлення волі; незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб вчинені повторно; незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 24.09.2021, місцевий суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченій, всупереч твердженням апелянта, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи ст.ст. 177,183,197, 199 та 331 КПК України.

Під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки вони передбачають перебування ОСОБА_8 на волі, що з врахуванням особи обвинуваченої, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлялях виправлення не стала та обвинувачується в учиненні ряду епізодів тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, вчинених під час іспитового строку, що дає підстави стверджувати про схильність обвинуваченої до антисоціальної поведінкита та про існування ризику можливості обвинуваченої переховуватись від суду та продовжувати злочинну діяльність.

Крім того, достатньо підстав вважати, про існування ризику того, що обвинувачена може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема вона може незаконно впливати на свідків та осіб, яким можливо здійснювала збут психотропних речовин, з метою зміни ними своїх показань, які ще не допитувались судом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, встановлені ризики станом на день розгляду клопотання не зменшилися.

Таким чином, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим судове рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, яким доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_8 перебувати на волі, оскільки аргументи наведені обвинуваченою, не переважають забезпеченню належної процесуальної поведінки обвинуваченої і виконання процесуальних рішень.

Доводи апелянта про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися. Так, інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої, оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування обвинуваченої на волі.

Доводи апеляції обвинуваченого, місцевий суд врахував в сукупності з іншими обставинами, які враховуються при продовженні строку тримання під вартою.

Колегією суддів враховуються наявність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та наявність трьох малолітніх дітей, щодо двох з яких вона позбавлена батьківських прав. Проте, зважаючи на встановлені місцевим та апеляційним судом обставини, дані обставини не спростовують наявність ступеня ймовірності того, що обвинувачена вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду та створять загрозу суспільству та, як наслідок, не спростовують висновки місцевого суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченої є необґрунтованою.

Керуючись статтями ст.ст. 376,405,407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2021 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , - залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4