КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/3707/2021 Головуючий у І-й інст. ОСОБА_1
ЄУН: 755/4924/19 Доповідач: ОСОБА_2
20 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_8

Вказаною ухвалою продовжено ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці, тобто по 03 жовтня 2021 року (включно).
У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п.1 ч.4 ст.183 КПК України, підстав для визначення застави обвинуваченим у даному кримінальному провадженні суд не встановив.
Мотивуючи постановлене рішення, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілого, а утримання обвинувачених під вартою буде сприяти забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року скасувати в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд лише вказав про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак не навів будь-якого їх обґрунтування, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути достатньою для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.
На думку сторони захисту, імовірність існування ризків, передбачених п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України спростовує відсутність у ОСОБА_6 судимостей, наявність постійного місця проживання.
Ухвала суду в частині продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування (продовження) запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, беручи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкодити встановленню істини по справі шляхом впливу на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має постійного місця проживання у м. Києві. а також ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений судом 1-ї інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таке рішення суду 1-ї інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Так, згідно ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Разом з тим, продовжуючи ОСОБА_6 і ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 2 місяці тобто по 03.10.2021, суд 1-ї інстанції дупустив неправильне застосування кримінального процесуального права, оскільки вийшов за межі граничного 60-ти денного терміну застосування запобіжного заходу, перевищивши його на 2 дні.

Вказане порушення підлягає виправленню апеляційним судом шляхом зміни ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року в частині дати закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з 03.10.2021 на 01.10.2021, і таким чином частковим задоволенням апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 197, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року змінити в частині дати закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 03.10.2021 на 01.10.2021.

В іншій частині ухвалу суду залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4