Справа № 331/5494/21
Провадження № 1-в/331/99/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженої ОСОБА_4 ,
захисника засудженої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, засудженої:
- 04.12.2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі із застосування положень ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік
- 04.09.2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, на підставі положень ст. 71 КК України призначене остаточне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернувся адвокат засудженої ОСОБА_4 ОСОБА_5 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 була засуджена вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року по справі №332/2462/14-к за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 року. Початок строк 27.03.2014 року. На момент подання даного клопотання про умовно-дострокове звільнення ( з урахуванням зарахованого періоду попереднього ув`язнення на підставі ст. 72 ч. 5 КК України і Закону України №838- VIII від 26.11.20215 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі) відбута частина покарання дорівнює 9 років 1 місяць. 01.10.2021 року повторно відкрилася пільга щодо умовно-дострокового звільнення, передбачена ст. 81 КК України. ОСОБА_4 має з заохочення, стягнення погашені, за останні 2 роки стягнень не було, працювала при наявності праці, характеризується по суті позитивно. На даний момент ОСОБА_4 кардинально змінила своє ставлення до життя і погляди. Повністю виправилася, зробила для себе висновок більше ніколи не скоювати злочини, бажає присвятити своє подальше життя роботі та родині, має вищу освіту, готова до законослухняного життя. На даний час ОСОБА_4 утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Засуджена ОСОБА_4 підтримала вимоги клопотання адвоката, та просила їх задовольнити. Вказала, що вона повністю усвідомила свою протиправну поведінку, кається за скоєне.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката засудженої, посилаючись на необґрунтованість клопотання. Також прокурором було заявлене клопотання про закриття провадження у зв`язку із тим, що дане клопотання не підсудне Жовтневому районному суду м. Запоріжжя

Адвокат засудженої ОСОБА_5 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав викладених в клопотанні.

Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Просив вирішити питання на розсуд суду.

Судом на підставі вивчення письмових доказів, доданих до клопотання та досліджених у судовому засіданні матеріалів особової справи засудженої встановлено наступне.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року (справа №332/4264/14-к, провадження №1-кп/332/206/14) ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. На підставі ст. 721 КК України частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 року та остаточно призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Строк покарання рахується з 27.03.2014 року, з часу затримання.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2014 року апеляційну скаргу обвинуваченої залишено без задоволення, вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.09.2015 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2014 скасовано, призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року повернуто апелянту.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2017 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2015 року скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції зі стадії розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 задоволено частково, вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року змінено. Виключено з вироку суду в якості доказу обвинувачення покази свідка під час судового розгляду та покази підозрюваної ОСОБА_4 під час досудового розслідування. В решті вирок суду залишений без змін. На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 тримання під вартою з 27.03.2014 року включно по 16.12.2014 року включно, з 01.09.2015 включно по 13.11.2015 року включно, з 30.03.2017 року включно по 20.06.2017 рік включно з розрахунку одного дня тримання під вартою дорівненню два дні позбавлення волі.

Таким чином, вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року набрав законної сили 23 листопада 2017 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя віл 06.04.2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року відмовлено в задоволенні заяви.

Апеляційний суд Запорізької області 24.05.2016 року ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 року залишив без змін.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя віл 17.05.2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року відмовлено в задоволенні заяви.

Апеляційний суд Запорізької області 09.04.2020 року ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2018 року залишив без змін.

Відповідно до ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.05.2020 року, зараховано у строк призначеного покарання ОСОБА_4 строк перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення за періоди з 27.03.2014 включно по 16.12.2014 включно, з 01.09.2015 включно по 13.11.2015 включно, з 30.03.2015 включно по 20.06.2017 включно, з 21.06.2017 включно по 23.11.20217 включно.

Окрім цього, 01.10.2020 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було розглянуто клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, де ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні клопотання.

10.11.2020 року колегією суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя було розглянуто клопотання ОСОБА_4 про перегляд за ново виявленими обставинами вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року, де засудженій було відмовлено в задоволенні клопотання.

Вказані фактичні обставини учасниками провадження не заперечувались.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, вирішує питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання .

Відповідно до норми ч. 2 ст. 539 Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу

Розглядаючи питання клопотання прокурора про закриття провадження у справі, суд керується даними особової справи засудженої ОСОБА_4 , згідно яких, вона на разі перебуває у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», перебування у цій установі не припиняє та не перериває процесу відбування покарання. ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» територіально знаходиться під юрисдикцією Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. З огляду на викладене, підстави для задоволення клопотання прокурора відсутні.

Згідно зі ст.81КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч. 3 ст. 81 КК України.

За роз`ясненнями у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 №2умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведених статей випливає, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_4 утримується з 06.09.2021 року в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», має три стягнення, з приводу порушення режиму утримання, які погашені за строком давнини, три заохочення у вигляді подяки за сумлінне ставлення до праці. За характером загалом адекватна, комунікабельна, емоційний фон задовільний. На заходи виховного характеру реагує задовільно. По відношенню до представників адміністрації грубості не проявляє, виконує їх законні вимоги.
Окрім цього, за час перебування в ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань (№144), засуджена поводилась в силу режимних вимог, порушень не допускала, залучалась до робіт по самообслуговуванню. У колективі намагалась підтримувати рівні відносини. За характером вимоглива, схильна до мінливості настрою, інтересів та прагнень. В індивідуально-виховній роботі тримається невимушено, легко вступає в контакт.
Кінець строку відбування покарання 02.09.2022 року.
Також судом було досліджено постанови про заохочення ОСОБА_4 за сумлінне ставлення до праці та характеристики, довідку про заохочення та стягнення.
Дослідивши всі наявні матеріали. Суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що фактично ОСОБА_4 відбуває покарання за два злочини проти життя і здоров`я. Вона була засуджена за тяжкий злочин (нанесення тяжких тілесних ушкоджень) та після вчинення якого через малий проміжок часу скоїла злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, таким чином належних висновків для себе не зробила, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінювала, і не відбувши покарання за одним злочином, повторно вчинила умисний злочин, за який на даний час і відбуває покарання.
Суд також враховує, що три свої заохочення засуджена ОСОБА_4 отримала 24.01.2017, 16.04.2020 року та 29.09.2020 року, тобто на передодні виникнення у неї права застосування положень ст. 81 КК України, тобто перед розглядом минулого клопотання щодо умовно-дострокового звільнення. Після розгляду клопотання суддею ОСОБА_6 01.10.2020 до сьогодення заохочення засудженої відсутні. Така часткова вибіркова поведінка засудженої в період передування права для умовно-дострокового звільнення, не може достатньо впевнено свідчити про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженої та що вони створюють у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сама по собі позитивна поведінка засудженої напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, дотримання нею умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженою свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженої розглядаються за весь період її відбування покарання і у сукупності між собою.
Натомість згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджена має неодноразові стягнення за порушення режиму утримання, аж до перебування у карцері.
Окрім цього, з огляду на подачу клопотань та заяв засудженої про перегляд вироку за ново виявленими обставинами, та інше, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не усвідомила свою винуватість у скоєнні особливо тяжкого злочину, не розкаялась, має на меті лише скорочення строку відбування строку покарання.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженої під час відбування покарання є зразковою та свідчить про її повне виправлення, у зв`язку з чим клопотання адвоката засудженої задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 25.11.2021 року о 16-00 годині.
Суддя ОСОБА_7