Справа № 202/4977/21
Провадження № 1-кс/202/4367/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000152 від 10.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000152 від 10.08.2021 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000152 від 10.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.07.2021 року до Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в Дніпропетровській області звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка просила притягти до відповідальності ОСОБА_6 , який подав позовну заяву до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення боргу за договором іпотеки (справа № 201/7427/21), яка наразі перебуває в провадженні судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що в 2013 році на ТОВ «ТД ВМЗ» вона познайомилась з літнім чоловіком на ім`я ОСОБА_7 . Вказаний чоловік попросив її переїхати жити до нього в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та спільно проживати. Так як потерпіла також проживала одна, вона вирішила переїхати до нього і не відчувати себе одинокою. І з того часу вона почала проживати разом із ним.

Так як у ОСОБА_7 , не було родичів і близьких осіб, то потерпіла стала єдиною близькою особою, так як проживали спільно, мали спільне майно. Потерпіла зазначила, що вона не наполягала на складанні заповіту на її користь.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 ,, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . ОСОБА_5 ховала ОСОБА_7 , всі документи на квартиру, спільне майно та ключі від квартири залишилися у неї.

Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_5 у шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Державний нотаріус відповів, що вона не може переоформити на себе квартиру, так як до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 подав позовну заяву про стягнення боргу за начебто договором іпотеки.

Проте такого договору ОСОБА_7 за життя не міг підписати та ніколи не брав, ні боргів, ні кредитів, так як ОСОБА_7 мав власне майно, працював менеджером в ТОВ «ТД ВМЗ» і отримував офіційну заробітну плату 18 000 гривень та пенсію 3000 гривень. ОСОБА_5 працює в ТОВ «ТД ВМЗ» головним бухгалтером та отримує заробітну плату 25 000 гривень і пенсію 6000 гривень.

Вищевказану квартиру ОСОБА_7 отримав у спадок від матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Потерпіла зазначила, що ОСОБА_7 до дня свої смерті проживав у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , договору іпотеки ніколи не підписував.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , надав позовну заяву в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з підробленими документами з метою в подальшому заволодіти правом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_7 .

За вищевказаною позовною заявою по начебто договору іпотеки, призначено судове засідання в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська на 13.09.2021 року о 15:20 год., суддя ОСОБА_9 .

У зв`язку з викладеним, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, яке визнане речовим доказом, дізнавач просив накласти арешт на нерухоме майно із забороною розпорядження, володіння майном, шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії із зміни, переходу, уступки права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту, на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: квартира АДРЕСА_2 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Вислухавши прокурора, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000152 від 10.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Постановою дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 18.08.2021 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .
Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
В своєму клопотанні дізнавач ставить питання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому необхідність накладення арешту та застосування вищевказаних заборон мотивована дізнавачем необхідністю збереження даного нерухомого майна як речового доказу, а також притягнення винної особи до відповідальності, на думку органу досудового розслідування, існують підстави вважати, що воно може бути відчужене.
Між тим, необхідність накладення арешту в межах кримінального провадження дізнавачем не доведена.
Під час розгляду клопотання встановлено і слідчим суддею враховується, що об`єкт нерухомого майна, на який дізнавач просить накласти арешт, є предметом спору у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання в права інших осіб, як накладення арешту на нерухоме майно.
За встановлених обставин клопотання дізнавача про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000152 від 10.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на нерухоме майно, а саме квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1