справа № 557/960/17
провадження № 1-кп/563/2/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.09.2021 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець кримінальне провадження № 000035 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Харалуг Корецького району, Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, заміжньої, громадянки України, освіта повна загальна середня, пенсіонерки, інваліда ІІІ групи, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік),-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинила підроблення офіційного документу та здійснила їх використання при наступних обставинах.

Так, в період з 30.07.2008 року по 29.12.2008 року, у невстановленому слідством місці, ОСОБА_4 , умисно, незаконно, з метою подальшого використання підробленого документу як доказу під час розгляду цивільної справи в суді про її право власності на частину земельної ділянки (проїзду), що знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , а також для подачі підробленого документу до Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації для проведення поточної інвентаризації з метою подальшого вироблення права власності на домоволодіння свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 , яке б включало вищевказану земельну ділянку загального користування (проїзд), внесла завідомо неправдиві відомості до трьох екземплярів Акта про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_8 , шляхом дописування в графу п.5 кожного із екземплярів вказаного документу „Благоустройство усадьбы состоит - слова «брама», яка фізично позначала межу між присадибною ділянкою ОСОБА_8 та землями загального користування.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) тобто у вчиненні умисних дій, які виразилися у підробленні документів, які видаються підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

В подальшому, виконуючи свій злочинний умисел на заволодіння землею загального користування - проїздом, який знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , яка здійснювала представництво свого чоловіка ОСОБА_8 в судових інстанціях та інших органах державної влади, використала вказані підроблені документи, а саме: Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на імя забудовника ОСОБА_8 та Генеральний план забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_8 , а не землями загального користування, шляхом їх пред`явлення головуючому судді у судовому засіданні під час розгляду 29.12.2008 р. заяви ОСОБА_8 „Про перегляд заочного рішення по цивільній справі №2-340/08 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування (заїзду) та присадибною земельною ділянкою.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) тобто у вчиненні умисних дій, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа.

Крім цього, ОСОБА_4 використала вказані підроблені документи, а саме: Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_8 та Генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_8 , а не землями загального користування, шляхом їх подання в якості додатків до апеляційної скарги від 30.01.2009 р. та посилаючись на них як на докази у тексті апеляційної скарги направленої до судової палати в цивільних справах Рівненського апеляційного суду на рішення Корецького районного суду від 21.10.2008 року по цивільній справі №2-340/08.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) тобто у вчиненні умисних дій, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа.

В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел використала вказані підроблені документи, а саме: Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_8 та Генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_8 , а не землями загального користування, які знаходилися при матеріалах цивільної справи №2-195/09 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про усунення перешкоди відповідача ( ОСОБА_8 ) у користуванні позивачем ( ОСОБА_9 ) проїздом між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , під час судового розгляду цієї справи у Корецькому районному суді.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) тобто у вчиненні умисних дій, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа.

В подальшому, виконуючи свій злочинний умисел на заволодіння землею загального користування ОСОБА_4 використала підроблений Генеральний план забудови земельної ділянки від 25.09.2007 року в якості доказу того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_8 , а не землями загального користування, шляхом посилання на нього у своїй апеляційній скарзі на рішення Корецького районного суду від 29.10.2009 р. у цивільній справі №2-195/09 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні землями загального користування та присадибною земельною ділянкою, посилаючись у скарзі як на один із доказів невірності прийнятого Корецьким районним судом рішення від 29.10.2009 р., яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування та присадибною земельною ділянкою були повністю задоволені.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) тобто у вчиненні умисних дій, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа.

Крім цього, реалізовуючи свій умисел на незаконне заволодіння землею загального користування - проїздом, який знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 від імені свого чоловіка ОСОБА_8 , подала до Корецької міської ради один із підроблених екземплярів Акта про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_8 . На підставі цього підробленого Акта 20.08.2008 року виконавчим комітетом Корецької міської ради було прийняте рішення №353 „Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , яке в подальшому разом із підробленим Актом та іншою документацією було передане до Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації, для проведення поточної інвентаризації з метою подальшого вироблення права власності на домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) тобто у вчиненні умисних дій, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа.

Згідно формулювання обвинувачення, пред`явленого органом досудового розслідування, в період з 30.07.2008 року по 29.12.2008 року, у невстановленому слідством місці, ОСОБА_4 , умисно, незаконно, повторно, з метою подальшого використання підробленого документу як доказу під час розгляду цивільної справи в суді про її право власності на частину земельної ділянки (проїзду), що знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , внесла завідомо неправдиві відомості в Генеральний план забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, шляхом дописування слова „ДВІР на тій частині схематичного плану господарства ОСОБА_8 , де відображено межі проїзду, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , і відноситься до земель загального користування.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) тобто у вчиненні умисних дій, які виразилися у підробленні документів, які видаються підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненими повторно.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч.1, 2, 3 ст. 358 КК України не визнала.

В судовому засіданні обвинувачена вину у вчинені інкримінованих ній кримінальних правопорушеннях не визнала повністю. Показала, що в 1979 році всі документи були надані в міську раду, рішенням № 37 від 29.06.1979 року було виділено земельну ділянку в безстрокове користування площею 0,06 га., 19.17.1979 року було видано акт відводу земельної ділянки та укладено договір про передачу ділянки длі будівництва в постійне користування. Акт вводу в експлуатацію видавався Комунгоспом, начальником якого був ОСОБА_10 . Вона при написанні зі зразка механічно вказала замість прізвища « ОСОБА_11 » прізвище « ОСОБА_12 ». Вона звернулася в суд і рішенням суду було встановлено факт належності правовстановлюючого документа. В документи жодних відміток чи виправлень вона не вносила, оригінали документів при виготовленні технічної документації надавала відповідним працівникам. По провадженнях в суді вона сама підготовлювала апеляційні скарги, представляла інтереси свого чоловіка. В генеральний план вона змін не вносила. Вона підроблених документів не використовувала. Власноручно заповнювала акт введення в експлуатацію в трьох екземплярах, у трьох екземплярах написала слово брама, що відповідало дійсності, до ксерокопій, де відсутнє слово брама, вона не має жодного відношення. Слово «двір» в генеральному плані вона також не дописувала. Вважає, що жодної шкоди сім`ї ОСОБА_13 вона не заподіяла. Слово «брама» написала своєю рукою і це відповідає дійсності.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні 26 грудня 2018 року суду повідомила, що земельну ділянку на якій розташоване її домоволодіння їй було надано у 1973 році. У 1974 році між ділянками її та ОСОБА_14 було облаштовано проїзд загального користування, який не може бути переданий у приватну власність. В 1979 році ОСОБА_8 також була відведена земельна ділянка площею 0,06 га. Зі слів працівників районної архітектури та працівників міської ради вказаним проїздом мали користуватися всі власники земельних ділянок які виходять на вказаний проїзд. Вказала, що до 2008 року спорів по проїзду з ОСОБА_4 , яка проживає по-сусідству, не мали. Однією з причин конфлікту стало посадка ОСОБА_8 дерев на проїзді загального користування, які заважали проїзду. З метою врегулювання конфлікту вона звернулася в міську раду з проханням зрізати дерева. Це стало підставою для одного з перших позовів про усунення перешкод в користуванні проїздом загального користування. Фактично з того часу і розпочалися постійні конфлікти. Вказала, що згодом ОСОБА_8 зі сторони вулиці на проїзді поставлено металеву сітку та браму, з метою заборони проїзду землями загального користування. Неодноразово на місце виїжджали працівники міської ради, працівники архітектури та представники Держкомзему, які наполягали на демонтажі брами, оскільки встановлена була незаконно. Тривалий час Корецьким судом Рівненської області розглядалися цивільні справи між ними. За рішенням суду першої інстанції залишеним без змін Апеляційним судом Рівненської області ОСОБА_8 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні проїздом загального користування шляхом демонтажу брами та сітки. При ознайомленні з матеріалами цивільної справи потерпіла побачила, що в технічній документації в акті про введення в експлуатацію дописано слово «брама», а в генплані слово «двір», яких там раніше не було.. Вказала, що слово «двір», якщо і не обвинувачена написала, то на її замовлення. Вказала, що акт вводу в експлуатацію, який виданий на ім`я ОСОБА_12 , а надалі судом встановлена належність його ОСОБА_8 фактично є Хомицького, оскільки в акті всі дані, зокрема і розміри будинку вказані Хомицького, а не ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні 18 лютого 2019 року вказав, що йому детально всіх обставин справи не відомо, оскільки всіма питаннями займалася дружина. Тому повністю підтверджує її покази дані в попередньому судовому засіданні. Вказав, що в 1979 році працівник районної архітектури при виділі йому в натурі земельної ділянки вказав, що також виділяється проїзд загального користування для доїзду до його хліва. Підтвердив покази дружини про те, що спір фактично почався через те, що ОСОБА_8 на проїзді посаджено дерева, а саме вишні, які перешкоджали вільному користуванні проїздом. Вказаний проїзд ОСОБА_8 було вимощено. Вказав, що сусіди неодноразово користувалися вказаним проїздом допоки ОСОБА_8 на межі проїзду і вулиці Молодіжна поставлено металеву сітку та браму. На виконання рішення суду державні виконавці демонтували сітку і браму. В процесі розгляду справ в суді від дружини, яка представляла його інтереси дізнався, що ОСОБА_8 підробила документи, а саме Генеральний план та акт вводу в експлуатацію житлового будинку. Свого часу працівники відповідних служб, а саме районної архітектури виїздили на місце та вказували, що браму ОСОБА_8 мала ставити не на рівні вулиці Молодіжна, а вкінці проїзду загального користування, фактично біля будинку ОСОБА_8 .

Суд вважає показання потерпілого достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою, не суперечать одне одному. Суд також враховує, що потерпілий давав свої покази під присягою та будучи попередженими про відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

24 жовтня 2017 року потерпілим, ОСОБА_6 , подано до обвинуваченої ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. 18 грудня 2017 року потерпілим, ОСОБА_6 подано уточнену позовну заяву, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Ухвалою суду від 12 вересня 2018 р. позовну заяву потерпілого ОСОБА_6 про стягнення на його користь з ОСОБА_4 спричиненої моральної шкоди - залишено без руху. Надано потерпілому п`ятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали для усунення недоліків, а також роз`яснено, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

20 вересня 2018 року представник позивач подав через канцелярію суду клопотання про відкликання позовної заяви.

Ухвалою Корецького районного суду Рінвенської області від 01 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення на його користь спричиненої моральної шкоди - повернути потерпілому.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року прийнято до розгляду в межах кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування на її користь, спричинену їй моральну шкоду у розмірі 50000 тисяч гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 9100 грн. та витрати на виготовлення копій документів-додатків до позову в розмірі 102 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15 травня 2019 року Корецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, цивільний позивач, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Корецького районного суду Рінвенської області від 11 жовтня 2019 року позовну заяву потерпілої ОСОБА_9 про стягнення на її користь з ОСОБА_4 спричиненої моральної шкоди та інших витрат у кримінальному провадженні № 0000035 від 28 січня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) - залишено без розгляду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 вказав, що з 1970 року працював начальником архітектурного бюро в місті Корець. На підставі рішення Корецької міської ради в 1979 році ОСОБА_8 було виділено ділянку для будівництва житлового будинку площею 0,06 га. Поряд була ділянка ОСОБА_6 , яка фактично займала площу більшу ніж 0,06 га. Враховуючи, що ділянка ОСОБА_8 була дещо віддалена від головної вулиці міською радою за рахунок земель міської ради було облаштовано проїзд до ділянки ОСОБА_8 з боку головної вулиці. На вказаному проїзді ОСОБА_8 з часом було посаджено кілька вишень, що через кілька років стали заважати проїзду. Через вказану обставину з тих часів між сім`ями ОСОБА_13 та ОСОБА_11 почалися конфлікти. Стверджував, що вказана ділянка є саме проїздом, землями загального користування. Функціонально він забезпечує проїзд до ділянки ОСОБА_8 та обслуговування господарської будівлі ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 суду показала, що працювала інженером в архітектурно-планувальному бюро з 2001 року по 2011 рік. В 2007 році виготовляли проектно-технічну документацію з приводу розширення житлового будинку ОСОБА_8 . В бюро звернулася ОСОБА_4 з рішенням виконкому міської ради та заявою. Вона разом з ОСОБА_17 зробили заміри житлового будинку, заміри робили рулеткою самі, по факту нанесли господарські будівлі, паркан, виготовили проектно-технічну документацію на перепланування житлового будинку. Заходили у двір через двоє воріт (заїзд). Креслення (генплан) робили по замірах, самі заміряли, первинний генплан до уваги не брали, оскільки для житлового будинку не має значення. Вказала, що слова «двір» в первинних документах на домоволодіння не було.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду показала, що працювала начальником в архітектурно-планувальному бюро. В 2007 році до неї звернувся ОСОБА_8 з рішенням міської ради з приводу розширення житлового будинку (внутрішнє перепланування). Вона разом з інженером ОСОБА_16 зробили заміри житлового будинку, по факту нанесли господарські будівлі, паркан, виготовили проектно-технічну документацію на перепланування житлового будинку. В документах не було слів «двір» та «брама». Вказала, що хто ці слова міг написати вона не знає. Вказала, що заходили до подвір`я ОСОБА_8 через проїзд, який був загороджений ОСОБА_8 металевою сіткою. Щодо земельної ділянки зміни не вносили. Видали оригінал виконаних замірів замовнику, а копію в Архітектурно-планове бюро. При цьому пояснила, що сам по собі генплан в даній технічній документації жодних прав чи юридичних наслідків не несе, просто вони зробили обміри та нанесли їх.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 суду показав, що з 1979 по 1988 рік працював головним архітектором Корецького району. Вказав, що особисто не виїжджав та не здійснював заміри і виділи земельних ділянок. Однак в складі архітектури працювало троє осіб, які виїжджали на місця, здійснювали заміри та робили виділи земельних ділянок під будівництво. Йому лише передавали необхідні документи на затвердження. Вказав, що Генеральний план забудови ділянки ОСОБА_8 підписував не він, а його заступник ОСОБА_15 . Пояснити чому так сталося не зміг, вірогідно він перебував у відпустці. При дотриманні всіх норм він їх підписував та затверджував. Переглянувши план забудови ділянки ОСОБА_8 вказав, що проїзд до ділянки ОСОБА_8 є загального користування. Ніхто не мав повноважень використовувати його для власних потреб. На уточнююче запитання вказав, що фактично проїзд виділений для доїзду до ділянки ОСОБА_8 , а тому по суті користуватися проїздом може лише вона. Інші сусіди користуватися проїздом не мають права, оскільки мають свої доїзди до ділянок. Вказав також, що проїзд до ділянки ОСОБА_8 в межі виділеної їй ділянки площею 0,06 га не входить.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 суду показав, що працював Корецьким міським головою з 2006 року по 2010 рік. Вказав, що був присутній на сесії коли ОСОБА_8 рішенням сесії № 1343 від 14.11.2008 «Про надання дозволу ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 » надано відповідний дозвіл. Деталей не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час. Чи було в доданих документах до заяви ОСОБА_8 вказані слова «двір» чи «брама» згадати не може.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду показав, що являться сусідом ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Вказав, що між його земельною ділянкою та ділянкою ОСОБА_6 знаходиться проїзд загального користування, яка веде до домоволодіння ОСОБА_4 . Вказаним проїздом з його слів мають користуватися всі, чиї ділянки є до нього дотичними. Зазначив, що коли вказану ділянку виділяли його батьку, працівники міської ради вказали, що вказана ділянка є ділянкою загального користування.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 суду вказав, що знайомий, з обвинуваченою і потерпілим. Зазначив, що став працювати в інспекції з будівництва у 2005 році, а тому детально всіх обставин суперечки між сторонами він не знає. Повідомив суду, що свого часу ОСОБА_4 звернулася до нього з дозволом на розширення житлового будинку, якого він не видав з підстав відсутності у ОСОБА_4 державного акту про право власності на земельну ділянку. Вказав, що ознайомлювався з актом вводу в експлуатацію житлового будинку, однак не пам`ятає чи було у вказаному акті зазначено слово «брама».

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 суду показала, що вона працювала на посаді секретаря міської ради в м. Корець. Оформленням актів введення в експлуатацію будинків займалася завідуюча загального відділу та комісія при міській раді, акт заповнювався працівником міської ради, видавався громадянину, він сам звертався до відповідних органів та служб, які погоджували, коли було все погоджено, акти затверджувалися на засіданні комісії. Оглянутий в судовому засіданні акт виготовлявся на Хомицького вказала, коли вона затверджувала даний акт, виправлень в ньому не було. Вона пам`ятає, що до неї приходив ОСОБА_22 , ОСОБА_4 вона не пам`ятає. Завідуючою загального відділу була ОСОБА_23 , вона тимчасово виконувала обов`язки. Хто проживав в будинку, зазначеному в акті введення в експлуатацію, вона не знає. Слово «брама» дописано іншим почерком та іншою ручкою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що свого часу працюючи на посаді секретаря міської ради виїжджав на місце, а саме на вулицю Молодіжна в межах проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Виїзд був задля врегулювання конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 щодо проїзду загального користування. За результатами виїзду комісії було зроблено припис ціллю якого було врегулювати конфлікт. Вказав, зокрема, що ОСОБА_4 вказаний проїзд був загороджено зі сторони вулиці, через що інші сусіди не могли користуватися вказаним проїздом задля задоволення своїх господарських потреб.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показала, що вона працювала начальником загального відділу Корецької міської ради. Акт вводу в експлуатацію житлових будинків робила вона, коли їй надавалися всі необхідні документи. Перевірялися, чи є всі необхідні дозволи (погодження) санстанції, пожежної охорони, відділу архітектури тощо, після чого направляли у виконком. Акти заповнювала вона або секретар ОСОБА_21 , зразків для заповнення не залишали. Пам`ятає, що зверталася до них ОСОБА_9 , чи зверталася ОСОБА_4 , вона не пам`ятає. Суворої звітності не було, бланки замовляли в типографії, заповнювалися працівниками міської ради. В акті про закінчення і введення в експлуатацію вказується площа та об`єм, вона сама заповнювала ці графи з технічного паспорта. Акт про закінчення і введення в експлуатацію вона не підписувала, і в ньому не підпис ОСОБА_21 . Підпис ОСОБА_21 на графі «Затверджено». Зразки заяв та актів на інформаційному стенді не вивішувалися, випадків, щоб на інше прізвище видавалися, ніж в заяві замовника, вона не пам`ятає.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченою, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 358 КК України в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік підтверджується показаннями потерпілих, свідків, та іншими доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження та поза всяким розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 358 КК України в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік.

Крім показів допитаних в суді потерпілої та свідків, які узгоджуються між собою, вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих їй злочинах повністю доведена також і сукупністю інших зібраних стороною обвинувачення доказів, досліджених та перевірених безпосередньо в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку.

Так, в судовому засіданні судом було досліджено докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, а саме:

Відповідь Корецької РДА № 1-29/2394 від 27.08.2008 на адресу ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , з якої вбачається, що по зверненню працювала комісія в складі працівників адміністрації, відділу земельних ресурсів райдержадміністрації. Дійсно в акті про закінчення та введення в експлуатацію приватного домоволодіння від 22.01.1988 прізвище, ім`я та по-батькові забудовника не збігається. Дану помилку було виправлено в судовому порядку (справа № 2-0-53/08 від 30.07.2008) (а.с.27 т.1);

Згідно генерального плану забудови земельної ділянки ОСОБА_8 (копія), в АДРЕСА_1 , встановлено, що наявна дописка «двір» (а.с.74 т.1);

Відповідно до генерального плану забудови земельної ділянки ОСОБА_8 (копія), в АДРЕСА_1 , встановлено, що дописка «двір» відсутня (а.с.300-305 т.1);

Згідно відповіді Корецької міської ради № 2-18/916 від 04.11.2008 на адресу ОСОБА_8 заяву ОСОБА_8 стосовно захвату сусідом ОСОБА_6 землі загального користування, який має претензії щодо самовільної побудови житлового будинку, було розглянуто комісією міської ради 03.11.2008 з виходом на місце. Комісією встановлено, що ОСОБА_6 , встановлюючи огорожу із металевої сітки, захватив при цьому частину АДРЕСА_1 на 1 м вглиб вулиці по всій довжині земельної ділянки. ОСОБА_8 земельна ділянка самовільно зайнята не була, про що свідчить рішення виконкому міської ради № 137 від 20.06.1979 року про відведення земельної ділянки в безстрокове користування. Районною архітектурою та її представником ОСОБА_15 було виведено в натуру відвід земельної ділянки для будівництва житлового будинку, що є доказом того, що ОСОБА_8 не проводив самовільного будівництва. Міськвиконкомом затверджено акт вводу в експлуатацію житлового будинку, ОСОБА_8 оформлено через обласне бюро технічної інвентаризації технічний паспорт на житловий будинок (інвентарний № 1988) ще 20.11.1987. Згідно наданою комісією документів міська рада вважає, що ніякого самовільного будівництва ОСОБА_8 не проводилося (а.с.123 т.1);

Відповідно до рішення Корецької міської ради від 14.11.2008 № 1343 надано дозвіл ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової і громадської забудови. Зобов`язано ОСОБА_8 в строк до 31.12.2008 року представити технічну документацію на розгляд міської ради (а.с.124 т.1);

Відповідно до відповіді Корецької міської ради № 2-18/1138 від 18.12.2008 на заяву ОСОБА_26 щодо встановлення ОСОБА_8 паркану висотою 2 м повідомлено, що 16.04.2008 згідно рішення міськвиконкому № 191 ОСОБА_8 дано дозвіл на встановлення металопластикової огорожі висотою 2 м відповідно до плану присадибної земельної ділянки (а.с.190 т.1);

Згідно відповіді ІДАБК у Рівненській області № 01-845 від 11.09.2008 на адресу ОСОБА_6 , згідно якої повідомлено, що згідно наданих документів ОСОБА_8 , а саме акту про завершення і прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння на АДРЕСА_1 від 22.01.1988, затвердженого 21.03.1988 Корецьким виконавчим комітетом, технічного паспорту РОБТІ від 20.11.1987 до складу домоволодіння входили сарай, колодязь, вбиральня. Інспекція ДАБК у Рівненській області участі у роботі комісії по прийняттю в експлуатацію житлового будинку не приймала і не може відповідати за прийняте рішення головою та членами комісії, по вирішенню питань необхідно звернутися у виконком Корецької міської ради або в суд по місцю проживання (а.с.198 т.1);

Згідно дослідженого плану присадибної ділянки ОСОБА_8 вбачається, що в плані значиться слово «двір» (а.с.201 т.1);

Відповідно до дослідженого акту введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння ОСОБА_22 та ОСОБА_8 (а.с.218-223 т.1) встановлено, що в актах вводу ОСОБА_28 і ОСОБА_8 ідентичними є записи про жилу частину будинку: 3 житлові кімнати і кухня, тоді коли в ОСОБА_8 4 кімнати і коридор, а кухні не було. Розмір будинків в обох актах 9,9*8, хоча згідно техпаспорту ОСОБА_8 розміри його будинку 10,55 * 8,17, розміри прибудови теж однакові, хоча фактично в ОСОБА_29 розмір прибудови 3,51 * 8, 17; висота жилих приміщень 2,8 в обох актах.

Згідно відповіді відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Корецької РДА № 790 від 30.12.2009 виготовлення проектно-технічної документації на розширення власного житлового будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 проводилось районним КП «Архітектурно-планувальне бюро». Вказана документація виготовлена на основі рішення Корецької міської ради від 21.02.2007 № 77 «Про розширення власного житлового будинку в АДРЕСА_1 ». Документація на розширення житлового будинку була виготовлена в 1 екземплярі в ручному рішенні, дана документація погоджена 25.09.2007. Під час погодження документації на генеральному плані забудови земельної ділянки ОСОБА_8 напис «Двір» був відсутній. Після погодження було зроблено копію даної документації, яка станом на 28.12.2009 знаходиться в архіві РКП «Архітектурно-планувальне бюро, оригінал був виданий замовнику (а.с.211 т.1);

В судовому засіданні досліджено проектно-технічну документація на розширення власного житлового будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 (а.с.297-305 т.1), зокрема:

- копія акту про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_8 , в якому відсутнє слово «брама» (а.с.219 т.1);

- заява ОСОБА_8 на виготовлення проектну-технічну документацію по розширенню власного житлового будинку на адресу начальника АПБ (а.с.298 т.1);

- рішення Корецької міської ради від 21.02.2007 № 77, згідно якого: надано дозвіл ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації на розширення власного житлового будинку в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 представити на затвердження виконкому проектно-технічну документацію (а.с.299 т.1);

- генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_8 М 1:500, на плані відсутні позначення «двір» чи «брама» (а.с.300 т.1);

- заява ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення, заперечення ОСОБА_8 , подані в порядку ст. 128 ЦПК України (а.с.79-80 т.1);

- копія ухвали Корецького районного суду від 30.12.2008, згідно якої заяву ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.83 т.1);

- заява ОСОБА_6 на адресу Корецької РДА щодо створення комісії, відповідь Корецької СЕС від 05.09.2008 (а.с.24-25 т.1);

- Заява ОСОБА_8 на адресу начальника АПБ щодо виконання проектно-технічної документації по розширенню власного житлового будинку від 11.03.2007 (а.с.298 т.1);

Згідно рішення виконкому Корецької міської ради № 77 від 21.02.2007 "Про розгляд заяви ОСОБА_8 " йому надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації на розширення власного житлового будинку, ОСОБА_8 представити на затвердження виконкому проектно-технічну документацію (а.с.299 т.1);

Згідно відповіді Корецької РДА № 1-29/422 від 08.02.2008 на адресу ОСОБА_6 , заїзд до земельної ділянки ОСОБА_8 проходить між земельною ділянкою ОСОБА_6 та земельною ділянкою ОСОБА_27 і відноситься до земель загального користування (а.с.317 т.1);

Також в засіданні досліджено заяву ОСОБА_8 на адресу заступника голови Корецької РДА від 15.07.2008 про перегляд відповіді на заяву ОСОБА_6 (а.с.314 т.1) та відповідь Корецької РДА № 2392 від 27.08.2008 на адресу ОСОБА_8 щодо питання меж земельних ділянок (а.с.313 т.1).

В судовому засіданні досліджено заяву ОСОБА_6 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 на адресу Корецької РДА про створення комісії для перевірки правомірності підписання акта вводу в експлуатацію житлового будинку і домоволодіння ОСОБА_8 (а.с.24 т. 1).

Згідно відповіді Корецької районної СЕС № 03-01-08/1420 від 05.09.2008 по зверненню ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 працювала комісія, при розгляді документації на земельні ділянки та при огляді в натурі встановлено, що місце розташування жилого будинку, сараю, колодязя на території земельної ділянки ОСОБА_8 проведено з порушенням від проектної документації, що створює постійні конфлікти з сусідами. В діловодстві райСЕС не зареєстровано і не надходила документація на присадибну ділянку, житловий будинок, господарські будівлі колодязь від ОСОБА_8 на введення в експлуатацію та на право власності (а.с.25 т.1).

Згідно дослідженого висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області № 281 від 21.04.2010 року ОСОБА_30 рукописні написи « ОСОБА_8 » в 7-му рядку, який починається словами «В присутствии застройщика» над перечеркнутим рукописним словом « ОСОБА_22 » на лицевій стороні 2-х екземплярів актів про закінчення вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.88 року, виконані ОСОБА_31 . Рукописні написи «брама» в 32-му рядку лицевої сторони 2-х екземплярів актів про закінчення вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.88 виконані вірогідно ОСОБА_4 (а.с.237-243 т.1);

Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області № 373 від 01.06.2010 року ОСОБА_30 рукописні написи «брама» в 32-му рядку лицевої сторони 2-х екземплярів актів про закінчення вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.88 року виконані ОСОБА_4 . Рукописний напис « ОСОБА_8 » в 26-му рядку, над перечеркнутим рукописним словом « ОСОБА_22 », зворотної сторони 1-го екземпляру акту про закінчення вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.88 року, виконаний ОСОБА_4 (а.с.248-252 т.1);

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 10647/10648/12-32 від 29.03.2013 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, при порівнянні досліджуваних записів «двір» та «Розширення власного житлового будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 червень, 2007 виконав інженер АПБ О. Домбровська Перевірив начальник АПБ ОСОБА_32 » у генеральному плані забудови земельної ділянки ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , зі зразками почерку ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , в жодному випадку порівняння не було встановлено комплексу суттєвих збіжних або сукупності стійких розбіжних почергових ознак, достатніх не тільки для категоричного, а навіть для імовірного позитивного чи негативного висновку про тотожність. Це обумовлено недостатньою кількістю зразків, у тому числі і вільних, виконаних спеціальним друкарським шрифтом, а також можливою зміною виконавцем свого почерку при виконанні досліджуваних записів, у зв`язку з чим в них не відобразились в повному обсязі ознаки почерку їх виконавця. На підставі викладеного встановити, чи виконані дані досліджувані записи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 або іншою особою, не виявилось можливим (а.с.20 т.2).

Згідно висновків експертів досліджувані рукописні записи у першому та другому примірниках акту про закінчення та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988, «двір» та «Розширення власного житлового будинку гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 червень, 2007 виконав інженер АПБ О.Домбровська Перевірив начальник АПБ ОСОБА_32 », «сарай», - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Рукописний запис «двір» у генеральному плані забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 від 25.09.2007, виконано не тією особою, що виконала рукописні записи «Розширення власного житлового будинку гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 червень, 2007 виконав інженер АПБ О. Домбровська Перевірив начальник АПБ ОСОБА_32 » у генеральному плані забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 від 25.09.2007. Виконавець запису «двір» у генеральному плані забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 від 25.09.2007, має певну уяву про конструкцію букв спеціального креслярського шрифту. Залепа ОСОБА_33 не володіє навичкою написання спеціальним шрифтом, яким виконані рукописні записи «двір» та «Розширення власного житлового будинку гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 червень, 2007 виконав інженер АПБ О. Домбровська Перевірив начальник АПБ ОСОБА_32 » у генеральному плані забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 від 25.09.2007. Встановити чи виконані записи «двір» та «Розширення власного житлового будинку гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 червень, 2007 виконав інженер АПБ О. Домбровська Перевірив начальник АПБ ОСОБА_32 » у генеральному плані забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 або іншою особою, не виявилось можливим з причин, вказаних в п. 4 дослідницької частини висновку. Рукописні записи « ОСОБА_8 » в графі «в присутствии застройщика» у першому та другому примірниках акту про закінчення та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988, виконані не ОСОБА_8 , не ОСОБА_4 , не ОСОБА_16 , не ОСОБА_17 , не ОСОБА_20 . Ці рукописні записи виконані ОСОБА_34 . Рукописні записи «брама» в графі «5. благоустройство усадьбы состоит____» у першому та другому примірниках акту про закінчення та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 виконані не ОСОБА_8 , не ОСОБА_34 , не ОСОБА_16 , не ОСОБА_17 , не ОСОБА_20 . Ці рукописні записи виконані ОСОБА_4 . Рукописний запис « ОСОБА_8 » в графі «Считая, что указанные выше замечания по строительству; благоустройству и по договорным обязательствам не служит препятствием к приемке дома: комиссия постановляет Предьявленное к сдаче домовладение гр-на_________ » у першому примірнику акту про закінчення та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 виконаний не ОСОБА_8 , не ОСОБА_34 , не ОСОБА_16 , не ОСОБА_17 , не ОСОБА_20 . Цей рукописний запис виконано ОСОБА_4 . Встановити чи виконаний рукописний запис «сарай» у генеральному плані забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 від 25.09.2007, ОСОБА_4 , не виявилось можливим з причин, вказаних в п. 8 дослідницької частини висновку. Рукописні записи у п. 3 у першому та другому примірниках акту про закінчення та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988, виконані однією особою. Рукописні записи в п. 8 у першому та другому примірниках акту про закінчення та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 виконані ОСОБА_4 (а.с.14-36 т.2);

Відповідно до технічного паспору на житловий будинок індивідуального житлового фонду, інвентарний номер АДРЕСА_3 ОСОБА_8 АДРЕСА_1 , в якому не зазначена споруда «брама» (а.с.178-180 т.2).

Згідно рішення Корецької міської ради № 1343 від 14.11.2008 "Про надання дозволу ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 " міська рада вирішила дати дозвіл ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови. Зобов`язати ОСОБА_8 в строк до 31.12.2008 представити технічну документацію на розгляд міської ради (а.с.160 т.2).

В судовому засіданні досліджено протест прокурора Корецького району № 920 від 22.04.2010, згідно якого - рішення Корецької міської ради № 1343 від 14.11.2008 «Про надання дозволу ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 привести у відповідність до чинного законодавства (а.с.162 т.2);

Згідно рішення Корецької міської ради № 2633 від 29.04.2010, задоволено протест прокурора Корецького району від 22.04.2010, внесено зміни в п.1 рішення «Про надання дозволу ОСОБА_8 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 », а саме вказавши орієнтовну площу земельної ділянки 0,06 га (а.с.162 т.2);

Згідно рішення Корецької міської ради № 2791 від 20.08.2008 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями» міська рада вирішила оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8 Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво про право приватної власності на будівлю (а.с.172 т.2);

Згідно з протестом прокурора Корецького району № 1627, №1628 від 26.07.2010 року рішення Корецької міської ради № 217 від 21.05.08 скасоване як незаконне (а.с.170, 173 т.2);

Відповідно до рішення Корецької міської ради № 2791 від 10.08.2010 року задоволено протест прокурора Корецького району від 26.07.2010, рішення Корецької міської ради № 217 від 21.05.08 скасовано як таке, що суперечить чинному законодавству (а.с.171 т.2);

Згідно рішення Корецької міської ради № 2790 від 10.08.2010 задоволено протест прокурора Корецького району від 26.07.2010, рішення Корецької міської ради № 353 від 20.08.2008 скасовано як таке, що суперечить чинному законодавству (а.с.174 т.2);

Відповідно до листа Корецької міської ради № 2-18/630 від 15.09.2010 на адресу директора КП «РОБТІ» Корецька міська рада повідомляє, що10.08.2010 на сесії міської ради було скасовано два рішення виконавчого комітету № 353 від 20.08.2008 і № 217 від 21.05.2008 про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8 , за протестом прокурора (а.с.260 т.2);

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, інвентарний номер АДРЕСА_3 ОСОБА_8 АДРЕСА_1 , де на а.с. 179 передостанній запис значиться ворота металеві (а.с.179 т.2).

Досліджено схематичний план земельної ділянки ОСОБА_8 від 20.11.1987, де зазначено слово «двір» (а.с. 215 т.2), копію акта про закінчення та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988, на якому наявний напис «брама» (а.с.50 т.4), заяву ОСОБА_8 на адресу начальника АПБ про виконання проектно-технічної документації по розширенню власного житлового будинку (а.с. 53 т.4).

Досліджено оригінали Акту про закінчення та введення в експлуатацію приватного домоволодіння (2 екземпляри) від 22.01.1988, затверджено 21.03.1988, - АДРЕСА_1 (рос. : «Акт об окончании и вводе в эксплуатацию индивидуального домовладения») виданий ОСОБА_8 , в яких є виправлення « ОСОБА_22 » на « ОСОБА_8 », з написом «виправленому вірити», наявний підпис та печатка на виправленні; наявний напис «брама» на обох екземплярах, при цьому візуально, неозброєним оком помітно інший колір чорнил, яким виконано напис «брама»;

Згідно листа Корецької міської ради № 03-12/1962 від 24.11.2014 на адресу ОСОБА_4 , згідно якого в суміжного землекористувача ОСОБА_26 існує заїзд до житлового будинку. В міській раді відсутні дані, що по присадибній земельній ділянці ОСОБА_4 був заїзд до ОСОБА_26 , жительки АДРЕСА_4 (а.с.216 т.5);

В судовому засіданні досліджено інвентаризаційну справу КВ № 88, АДРЕСА_1 , зокрема:

- схематичний план присадибної ділянки ОСОБА_8 , по АДРЕСА_1 , де на плані наявне слово «двір», в експлікації відсутнє слово «брама» (а.с.2);

- акт про закінчення та введення в експлуатацію приватного домоволодіння від 22.01.1988, затверджено 21.03.1988, - АДРЕСА_1 (рос. : «Акт об окончании и вводе в эксплуатацию индивидуального домовладения») виданий ОСОБА_8 , в яких є виправлення « ОСОБА_22 » на « ОСОБА_8 », з написом «виправленому вірити», наявний підпис та печатка на виправленні; наявний напис «брама» (а.с.32);

- генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , М 1:500, де на схематичному зображенні відсутнє слово «двір» (а.с. 35).

В судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення досліджено матеріали цивільних справ, які перебували у провадженні Корецького районного суду Рівненської області, а саме № 2-о-53/08 за заявою ОСОБА_8 про встановлення належності правовстановлюючого документа та № 2-195/09 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування та присадибною земельною ділянкою, копії досліджуваних матеріалів містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, з матеріалів цивільної справи № 2-о-53/08 за заявою ОСОБА_8 про встановлення належності правовстановлюючого документа вбачається, що заявником до заяви в якості додатку подано копію акту про закінчення та введення в експлуатацію приватного домоволодіння від 22.01.1988, затверджено 21.03.1988, - АДРЕСА_1 (рос. : «Акт об окончании и вводе в эксплуатацию индивидуального домовладения») виданий ОСОБА_8 , в якому відсутній напис «брама» (а.с.9, 10).

Разом з тим, в матеріалах цивільної справи та в додатках до апеляційної скарги ОСОБА_8 на рішення Корецького районного суду ОСОБА_4 додано копії актів про закінчення та введення в експлуатацію приватного домоволодіння від 22.01.1988, в яких наявний напис «брама» в лівому нижньому кутку. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 10647/10648/12-32 від 29.03.2013 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, - п. 6 - рукописні записи «брама» в графі «5. благоустройство усадьбы состоит____» у першому та другому примірниках акту про закінчення та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 виконані саме ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу Корецького районного суду від 04.06.2021 року щодо огляду будиковолодінь обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_35 і свідка ОСОБА_26 встановлено, що по АДРЕСА_1 є заїзд загального користування, який веде до подвір`я обвинуваченої ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними наступні обставини.

В 1973 р. по АДРЕСА_5 згідно рішення міської ради № 84 від 13.04.1973 року інженером АПБ (архітектурно-планувальне бюро) ОСОБА_15 було відведено земельну ділянку ОСОБА_36 з північної сторони від межі ОСОБА_26 ( АДРЕСА_4 ). Відповідно до рішення Корецької міської зади № 251 від 28.11.2003 року земельна ділянка площею 0.844 га передана в приватну власність ОСОБА_36 , доказом чого є Державний акт на земельну ділянку від 16.02.2004 р. (том 1 ст.57), в якому в кресленні від В до А позначено землі загального користування АДРЕСА_1 , в тому числі проїзд загального користування по межі проїзду і земельної ділянки ОСОБА_35 протяжністю 23.56 м між домоволодіннями ОСОБА_35 та ОСОБА_27 , який проходить до межі земельної ділянки ОСОБА_8 .

В 1974 р. із західної сторони проти земельної ділянки ОСОБА_35 згідно рішення міської ради N9 302 від 26.12.1974 року було відведено земельну ділянку ОСОБА_27 ( АДРЕСА_6 ). Між земельними ділянками ОСОБА_27 та ОСОБА_35 для постійного і безстрокового користування було виділено проїзд загального користування, який слугує під`їздом до сараїв. Іншого під`їзду до сараю ОСОБА_35 немає.

В судових засідання у справах цивільної юрисдикції та при розгляді вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 посилається на договір від 18.10.1979 року про надання ОСОБА_8 земельної ділянки 600 кв.м. згідно рішення № 137 для будівництва та обслуговування житлового будинку, в якому ОСОБА_8 зобов`язано на ст.2 п.3 «строительство возводимих на земельном участке строєний и сооружений должно бить проведено в строгом соответствии с проектом постройки, утвержденним райархитектурой 10 августа 1979 г.».

Однак ОСОБА_8 при забудові земельної ділянки порушив вимоги договору (том 3 а.с.43) від 18.10.1979 року, побудувавши житловий будинок з південної сторони замість проектованого сараю та колодязь на захопленій в ОСОБА_35 земельній ділянці (7м) на місці вбиральні ОСОБА_35 внаслідок чого його забудова не відповідає санітарним і протипожежним вимогам відносно сусідніх домоволодінь, підтвердженням чого є відповіді Корецької рай СЕС від 22.03.2010 року (том 2 а.С.155) та відділу МНС від 22.03.2010 року (том 2 а.с.156), доказом чого є порівняння плану земельної ділянки ОСОБА_8 , затвердженого архітектурою 10.08.1979 року та фактичної забудови згідно схематичного плану (том 2 а.с.215), генплану (том 1 а.с.300) забудови земельної ділянки ОСОБА_8 і аерозйомки (том 2 а.с.166) м.Корця.

На судових засіданнях ОСОБА_4 , «перекручуючи» вимоги договору п.2 г, д, ж, трактує договір (том 3 а.с.43) згідно фактичної забудови, на власний розсуд, таким чином, що ніби з південної сторони проїзд загального користування є частиною земельної ділянки ОСОБА_8 , на початку якого повинна бути встановлена їх брама, і який повинен бути вимощений «булижником», однак в дійсності вимоги вищевказаного договору п.2 г, д, ж передбачають в п.3 cm.2 їх виконання згідно планової, проектованої забудови, затвердженої архітектурою 10.08.1979 року.

Після виявлення того, що оригінал (інв.спр.а.с.32) акту від 22.01.1988 року виписаний на ОСОБА_28 і не може належати ОСОБА_8 . ОСОБА_37 , в якої було 3 оригінали акту, виписані на ОСОБА_28 , звернулася в міську раду, де їй в усіх 3 оригіналах акту на 1 сторінці в 6 рядку зробили виправлення з ОСОБА_28 на ОСОБА_38 , внесли запис «виправленому вірити», затвердили печаткою міської ради за підписом ОСОБА_31 . Після цього виправлення ОСОБА_4 подала один з оригіналів акту в міську раду як правовстановлюючий документ для прийняття міською радою рішення від 21.05.2008 року № 217 для оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в БТІ. Після прийняття вказаного рішення ОСОБА_4 подала рішення і правовстановлюючі документи, в складі яких був акт від 22.01.1988 р. і генплан, в Корецьке БТІ, яке провело інвентаризацію і направило документи в Рівненське БТІ для виготовлення свідоцтва на право власності на домоволодіння ОСОБА_8 .

З Рівненського БТІ документи, в тому числі оригінал акту від 22.01.1988 pоку, повернули ОСОБА_39 , так як акт від 22.01.1988 року був виписаний на ОСОБА_28 .

25.07.2008 року ОСОБА_4 подала до Корецького районного суду заяву про встановлення належності ОСОБА_8 акту про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 pоку. Підставою для відмови БТІ в оформленні права власності послугувала та обставина, що у правовстановлюючому документі, а саме в акті про закінчення та введення в експлуатацію приватного домоволодіння від 22.01.1988 року, прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_40 » не збігається з тими, що зазначені в паспорті. Так в акті від 22.01.1988 року - «Забудовником» двічі вказаний - ОСОБА_22 та міститься виправлення прізвища ОСОБА_22 на ОСОБА_41 . Додатком до заяви ОСОБА_4 подала копію акту від 22.011988 року, а саме:

Спр.№2-053/08 а.с.10, том 4 а.с.77 - копію акту від 22.01.1988 року, зняту з оригіналу акту від 22.01.1988 р. (а.с.32 інв.спр.), коли ще ОСОБА_4 не було дописано «браму», в якій є виправлення з ОСОБА_28 на ОСОБА_38 на 1 сторінці, зроблене міською радою, немає дописаного ОСОБА_4 в 32 рядку на 1 сторінці слова «брама»; немає зробленого ОСОБА_4 виправлення з ОСОБА_28 на ОСОБА_8 на 2 cторінці акту, що є належним доказом того, що «брама» була дописана в оригінал акту після рішення Корецького районного суду по справі № 2-053/08.

Рішення Корецького районного суду від 30.07.2008 р. По справі N° 2-053/08 про встановлення належності акту від 22.01.1988 року ОСОБА_8 , винесене на підставі акту (том 4 а.с.77, спр.№2-053/08 а.с.10) від 22.01.1988 року з виправленням з ОСОБА_28 на ОСОБА_38 на 1 сторінці акту, зробленим Корецькою міською радою, без слова «брама» на 1 ст.акту в 32 рядку і без виправлення з ОСОБА_28 на ОСОБА_8 на 2 сторінці акту.

Після рішення (спр.2-053/08 а.с.26, том 4 а.с.80) Корецького районного суду від 30.07.2008 року по справі № 2-053/08, ОСОБА_37 , дописавши слово «брама» в 32 рядок на 1 стор. оригіналу акту, вдруге подала його в міську раду як правовстановлюючий документ для отримання рішення № 353 від 20.08.08 року для оформлення права власності на домоволодіння ОСОБА_8 в Рівненському БТІ.

В техпаспорт ОСОБА_8 від 20.11.1987 pоку, на підставі якого виносилося рішення по справі № 2-053/08 від 30.07.2008 року про встановлення належності ОСОБА_8 акту від 22.01.1988 pоку, і на підставі якого актом повинно бути введене в експлуатацію домоволодіння ОСОБА_8 , внесено будівлі та споруди, встановлені інвентаризацією, проведеною Рівненським обласним БТІ 20.11.1987 pоку, а саме: А-1 - жилой дом, Б- летняя кухня, В - гараж, Г - сарай, Д - сарай, Е - колодец, № 1- забор, Ун - уборная. Споруди «брама» немає.

Згідно наказу Мінюсту України № 7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» (чинного на момент виготовлення технічного паспорту) п.1.6 «Реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку за наявності матеріалів технічної інвентаризації, виготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не повязані фундаментом із землею», а тому, оскільки «брама» є тимчасовою спорудою, яка не пов`язана фундаментом із землею, то така споруда не може бути введена в експлуатацію.

В техпаспорті від 20.11.1987 слова «брама» немає, що є доказом того, що на підставі вищевказаного наказу №7/5 споруда «брама» не може бути введена в експлуатацію та доказом того, що слово «брама» в акт від 22.01.1988 року було дописано саме ОСОБА_4 з метою привласнення проїзду загального користування як доказ, що брама встановлена на земельній ділянці ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 мала право використовувати лише акт від 22.01.1988 року (том 4 а.с.77. спр.2-053/08 а.с.10) з виправленням з ОСОБА_28 на ОСОБА_8 на 1 ст., завіреним печаткою міської ради, без слова «брама» на 1 сторінці в 32 рядку, без виправлення з ОСОБА_28 на ОСОБА_8 на 2 сторінці 26 рядку, на підставі якого виносилося рішення (спр.2-053/08 а.с.26, том 4 а.с.80) по справі № 2-053/08 від 30.07.2008 року.

Встановлено, що в ОСОБА_4 було три оригінали акту від 22.01.1988 року, в які вона після рішення Корецького районного суду по справі № 2-053/08 дописала слово «брама» в 32 рядку на 1 сторінці з метою привласнення проїзду загального користування як доказ, що брама встановлена на її земельній ділянці і введена в експлуатацію, і один (інв..спр.а.с.32) з них використала для отримання свідоцтва на право власності на домоволодіння в БТІ, а в двох інших крім дописування «брами» ще й зробила виправлення з ОСОБА_28 на ОСОБА_8 в 26 рядку на 2 сторінці і копію одного з них (спр.2-195/09 а.с.106, том 4 а.с.50) з дописаним ОСОБА_4 словом «брама» і виправленням з Хомицького на Залепу на 2 ст.в 26 рядку використала в апеляційному суді Рівненської області до апеляційної скарги (спр.2-195/09 а.с.100-101, том 4 а.с.49) від 30.01.2009 року по справі № 2-340/08 (том 4 а.с.47, спр.2-340/08 а.с.77), до апеляційної скарги (том 4 а.с.150) від 05.10.2010 року та в Корецькому районному суді по справі № 2-195/09 (том 4 а.с.67) з метою привласнення проїзду загального користування.

Вищевказані обставини є доказом того, що запис «брама» в оригінал акту від 22.01.1988 року ОСОБА_4 внесла після рішення Корецького районного суду по справі № 2-053/08 від 30.07.2008 року.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд, давши аналіз доказам по справі, вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винність обвинуваченої в скоєнні злочинів, а саме в тому, що ОСОБА_4 внесла завідомо неправдиві відомості в акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_8 , шляхом дописування в графу п.5 вказаного документу Благоустройство усадьбы состоит - слова брама, з метою подальшого використання підробленого документу як доказу. Зокрема, під час розгляду справи в суді, і в подальшому вона, здійснюючи представництво свого чоловіка ОСОБА_8 , використала вказаний документ, в якості доказу того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_7 є частиною господарства її чоловіка ОСОБА_8 , а не землями загального користування під час подачі апеляційної скарги до судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області на рішення Корецького районного суду від 21.10.2008 року по цивільній справі № 2-340/08 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування (заїзду) та присадибною земельної ділянкою, долучивши його в якості доказів в суд першої інстанції та в якості додатків до апеляційної скарги; під час розгляду цивільної справи № 2-195/09 позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про усунення перешкод відповідача ( ОСОБА_8 ) у користуванні позивачем ( ОСОБА_9 ) проїздом загального користування, а також надала підроблений акт в Корецьку міську раду з метою ухвалення рішення №353 „Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , яке в подальшому разом із підробленим Актом та іншою документацією було передане до Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації, для проведення поточної інвентаризації з метою подальшого вироблення права власності на домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вина обвинуваченої у скоєнні злочинів підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, потерпілої, які є чіткими, послідовними, узгоджуються між собою та іншими доказами по справі, а відтак не викликають у суду сумніву у їх достовірності.

Суд не приймає до уваги покази обвинуваченої з приводу того, що вона не мала умислу та не вносила завідомо неправдиві відомості в документ та не мала наміру використати його в суді як доказ, оскільки вони об`єктивно не узгоджуються з дослідженими судом доказами та показаннями потерпілих та свідків. Також суд не бере до уваги доводи захисту з приводу того, що ОСОБА_4 не вчиняла злочинів, а вважає їх як обраний спосіб захисту від обвинувачення.

Судом було також досліджено прийняті процесуальні рішення по цивільних справах № 2-053/08 та № 2-195/09, які перебували у провадженні Корецького районного суду, та заяви, скарги, клопотання сторін по справах, на дослідженні яких наполягали учасники кримінального провадження:

- ухвала Корецького районного суду від 30.12.2008 року, якою заяву ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення Коецького районного суду у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування (заїзду) та присадибною земельною ділянкою залишено без задоволення (а.с.83 т.1)

- рішення Корецького районного суду від 21.10.2008 у цивільній справі № 2-340/08 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні землями загального користування (заїзду) та присадибною ділянкою (а.с.47-48 т.4);

- апеляційна скарга ОСОБА_8 з додатками на заочне рішення у справі № 2-340/08, де в додатках наявний акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння, з допискою слова «брама» (а.с. 49-65 т.4);

- ухвала Апеляційного суду Рівненської області від 16.03.2009, якою апеляційна скарга ОСОБА_8 була задоволена, рішення Корецького районного суду від 21.10.2008 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд (а.с. 66 т.4);

- рішення Корецького районного суду від 29.10.2009 у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні землями загального користування та присадибною земельною ділянкою (а.с.67-68 т.4);

- апеляційна скарга ОСОБА_8 на рішення Корецького районного суду від 29.10.2009 (а.с. 69-70 т.4);

- копія рішення Апеляційного суду Рівненської області (а.с.71-72 т.4);

- копія рішення Корецького районного суду Рівненської області від 30.07.2008 у справі № 2-о-53/08 за заявою ОСОБА_8 про встановлення належності правовстановлюючого документа, яким було встановлено - Акт від 22.01.1988 про закінчення та введення в експлуатацію приватного домоволодіння АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_8 (а.с.51 т.4).

Щодо поданих клопотань захисником обвинуваченої ОСОБА_5 щодо визнання недопустими доказами копії листа Корецького міського голови ОСОБА_42 від 17.05.2011 рокуна ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , копії Державного акту на право власності на земельну ділянку PB №015402 від 16.02.2004 року на ім`я ОСОБА_6 , копії листа в.о. голови Корецької РДА ОСОБА_43 від 08.02.08 року на ім`я ОСОБА_44 , копії листа прокурора Корецького району ОСОБА_45 від 26.05.10 року на ім`я ОСОБА_35 , інформації від 22.03.10 року ( за підписом Головного держінспектора ОСОБА_20 ) та протоколу Корецького районного суду від 04.06.2021 року щодо огляду будиковолодінь обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_35 і свідка ОСОБА_26 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Подаючи вказані клопотання, як на підставу своїх доводів захисник в першу чергу посилається на :

- нотаріально посвідчений договір (а.с.25-26 інвентаризаційної справи) про надання Корецькою міською радою в безстрокове користування ОСОБА_8 земельноїі ділянки від 18 жовтня 1979 року, в підпункті «д» пункту 2 якого зазначено: «окрасить забор, ворота и калитку со стороны улицы краской зеленого цвета»; там же - на звороті (а.с.25) в підпункті «ж» пункту 2 записано: «... и вымостить булыжником въезд во двор ж/б плитой шириной четыре метра»;

-оригінал схематичного плану садибної ділянки забудовника ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 від 20 листопада 1987 року, що знаходиться в інвентаризаційній справі (а.с.2) де позначено слово «двір», а не «заїзд» загального користування. Копії цього плану із словом «двір» знаходяться також і в інших матеріалах кримінального провадження: том 1 а.с.74, 201; том 2 а.с.215;

-первинний технічний паспорт на будинковолодіння ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 від 20.11.1987 року, виданим Рівненським обласним БТІ, в якому значиться план земельної ділянки зі словом «двір», шириною 4 метри, а не заїзд загального користування;

-лист-відповідь Корецького міського голови ОСОБА_46 від 11 листопада 2008 року №2-18/916 на ім`я ОСОБА_8 (т.1 а.с. 123), де зазначено: «Комісією встановлено, що ОСОБА_44 встановлюючи огорожу із металевої сітки захватив при цьому частину АДРЕСА_1 на 1 м вглиб вулиці по всій ширині земельної ділянки. Вами ж земельна ділянка самовільно зайнята не була, про що свідчить рішення виконкому міської ради №137 від 20.06.1979 року про відведення земельноїділянки в безстрокове користування».

Суд не може погодитися з аргументами захисника та взяти їх до уваги, а відповідно і визнати подані представником потерпілого документи недопустимими виходячи насамперед з того, що рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2009 року залишеним без змін Апеляційним судом Рівненської області від 27 січня 2010 року встановлено що спірний заїзд, що веде з боку вулиці Молодіжної до ділянки ОСОБА_8 відноситься до земель загального користування, оскільки ОСОБА_8 у власність чи користування не передавався.

Що стосується посилання захисника на нотаріально посвідчений договір від 18 жовтня 1979 року, зокрема на підпункт «д» пункту 2 та підпункт «ж» пункту 2, то суд вважає за необхідне вказати наступне. Зокрема, суд вважає вказаний договір типовим, тобто таким, що направлений на багаторазове використання, будучи типовим для всіх землекористувачів міста того часу. До посилання захисника на, те, що твердження «... и вымостить булыжником въезд во двор ж/б плитой шириной четыре метра» стосується саме спірного проїзду суд ставиться критично, оскільки термін «въезд» означає в даному випадку лише короткий замкнутий відрізок на плані ділянки ОСОБА_8 , який означає точку входу(вїзду) на територію її ділянки обмежену пощею 0,06 га. і аж ніяк не певну територію, що веде від АДРЕСА_1 до її домоволодіння. Відповідно і фраза «окрасить забор, ворота и калитку со стороны улицы краской зеленого цвета» не означає, що такі ворота мають бути змонтовані в дотичну до АДРЕСА_1 , тобто на початку спірного проїзду з боку вулиці. Вказана фраза стосується воріт, які мали б бути змонтовані і відповідно пофарбовані на межі проїзду загального користуання та власне ділянки ОСОБА_8 обмеженої площею 0,06 га.

Аналізуючи наведені значення можна зробити висновок про те, що терміни «въезд» та «проезд» не є тотожними та ідентичними за значенням. Слово «въезд» означає буквально «місце», певну точкову незмінну позицію, межу між двома різними просторами, тобто в`їзд на певну територію, подвір`я та характеризується непротяжністю.

На відміну від терміну «въезд» термін «проезд» означає певне з`єднувальне значення між двома просторами чи територіями, та характеризується певною протяжністю.

Термін «проїзд» неодноразово зустрічається в чинних ДБН і фігурує там, як певний вид вулиці, що означає ділянку дороги між двома вулицями, ділянку дороги чи вид дороги до певних об`єктів, будинків, споруд.

Щодо Державного акту на право власності на земельну ділянку PB №015402 від 16.02.2004 року на ім`я ОСОБА_6 варто зазначити, що на даний час в суду немає належних та допустимих доказів того, що даний державний акт в судовому порядку визнаний недійсним, чи є інші порушення закону чи прав та інтересів інших осіб при його видачі, а тому суд не може визнати його недопутимим доказом. З вказаних підстав суд також відхиляє доводи захисника і по інших поданих представником потерпілого документах.

Захисником також висловлена позиція суть якої зводиться до того, що ні акт вводу ні генеральний план забудови не є «офіційними документам» з огляду на об`єктивну сторону злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Доводи захисника на думку суду є без підставними, необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на законі з огляду на наступне.

Предметом злочину, передбаченого ст. 358 КК України є офіційний документ. Відповідно до примітки до ст. 358 КК України, під офіційним документом у цій статті слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Тому, при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 461/7315/15-к.

Згідно дослідженого с судовому засіданні Акту про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року він містить всі ознаки офіційного документа як предмету злочин, а саме його складено та посвідчено посадовими особами в межах компетенції та з належними реквізитами та інформація в ньому має юридично значущий характер та факти викладені в ньому спричинюють наслідки правового характеру оскільки, акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння є документом, що надає право на поселення будинку та його експлуатацію, а відповідно його підроблення є об`єктивною стороною злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до частини другої статті 4 КК злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. При цьому частиною третьою статті 4 КК визначено, що часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів в період з 25.07.2008 по 30.01.2009. Таким чином, підлягає застосуванню закон України про кримінальну відповідальність, який діяв на момент скоєння нею злочинів в редакції з 07.05.2008 по 01.01.2009.

Санкція ч.1 ст. 358 КК України в редакції від 01.01.2009 року передбачає нижчу максимальну санкцію штрафу, ніж чинна редакція.

Оскільки наступні редакції ст. 358 КК України жодним чином не скасовували злочинність діяння, не пом`якшували кримінальну відповідальність або іншим чином не поліпшували становище особи, підстав для застосування ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону у часі, немає.

Оцінюючі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч. 3 ст.358 КК України (в редакції 2008 року), як підроблення документів, які видаються підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 органом досудового розслідування було пред`явлено наступне обвинувачення:

- в період з 30.07.2008 року по 29.12.2008 року, у невстановленому слідством місці, ОСОБА_4 , умисно, незаконно, повторно, з метою подальшого використання підробленого документу як доказу під час розгляду цивільної справи в суді про її право власності на частину земельної ділянки (проїзду), що знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , внесла завідомо неправдиві відомості в Генеральний план забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, шляхом дописування слова „ДВІР на тій частині схематичного плану господарства ОСОБА_8 , де відображено межі проїзду, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , і відноситься до земель загального користування.

Тобто ОСОБА_4 висунуте обвинувачення у вчиненні умисних дій, які виразилися у підробленні документів, які видаються підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненими повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України ( в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік).

Суд, дослідивши докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, давши аналіз доказам по справі, вважає недоведеною винність обвинуваченої в скоєнні злочину в частині внесення завідомо неправдивих відомостей в генеральний план забудови земельної ділянки, - дописання слова «двір», оскільки висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 10647/10648/12-32 від 29.03.2013 дану обставину не доведено, а органом обвинувачення, потерпілим та його представником не здобуто та не надано жодного доказу щодо доведеності вини ОСОБА_4 по обвинуваченню в частині внесення завідомо неправдивих відомостей в генеральний план забудови земельної ділянки, - дописання слова «двір», та відповідно використання даного документа в суді як доказ по справі, в тому числі при подачі апеляційної скарги на рішення Корецького районного суду від 29.10.2009 у цивільній справі № 2-195/09.

Стороню обвинувачення інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 2 ст. 358 в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік не надано та судом не здобуто.

Суд враховує, що ВС у постанові від 12.06.2018 р. (справа № 712/13361/15) зазначено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

При цьому ВС у постанові від 04.07.2018 р. (справа № 688/788/15-к) зазначено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У своїй прецедентній практиці ЄСПЛ зазначав, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Туреччини).

Крім того, при оцінці доказів ЄСПЛ керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), від 18.01.1978 р., п. 161, Series A No 25). Проте доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою чи подібних до них неспростованих презумпцій (рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey), заява No 21986/93, п. 100, ECHR 2000- VII; рішення у справі «Єрохіна проти України» (Yerokhina v. Ukraine), заява No 12167/04, від 15.11.2012 р., п. 52 з подальшими посиланнями).

ЄСПЛ також зазначено, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції не у всіх справах неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio /той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження/ (рішення у справі «Ушаков та Ушакова проти України», (Ushakov and Ushakova v. Ukraine), заява № 10705/12, ECHR 2015).

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у частині четвертій статті 17 КПК. Зі змісту частини другої статті 8 та частини п`ятої статті 9 КПК випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, здійснюючи судовий розгляд даного кримінального провадження відповідно до вимог частини шостої статті 22, частини третьої статті 26, частини першої статті 337 КПК, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися у підробленні документів, які видаються підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненими повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України ( в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік).. Як наслідок, на переконання суду, ОСОБА_4 відповідно до пункту другого частини першої статті 373 КПК за даним фактом (вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 358 КК України) ( в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) підлягає виправданню.

Вивченням даних про особу обвинуваченої, ОСОБА_4 встановлено наступне.

Так, згідно даних ГУНП у Рівненській області та листа Острозького районого суду Рівненської області №1.1.-30/28/2020 від 19.11.2020 встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима.

З медичної довідки Корецької центральної районної лікарні від 08 серпня 2014 року №766/01-06/14 слідує, що ОСОБА_4 на обліку в лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

За місцем проживання ОСОБА_4 згідно характеристики Корецької міської ради Рівненської області характеризується позитивно (а.п. 120).

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. ст. 66, 67 КК України, відсутні.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до злочинів невеикої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, наведені вище, її відношення до скоєного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність і вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в межах санкцій ч. 1 та ч. 3 ст. 358 КК України у виді штрафу із застосуванням положень ст.70 КК України

Крім того, суд вважає за необхідне вказати на те, що з наданих суду матеріалів кримінального провадження випливає, що інкриміновані ОСОБА_4 злочини нею було вчинено в 2008-2009 роках. Злочини, передбачені частиною першою та третьою статті 358 КК, з огляду на приписи частини другої статті 12 КК є злочинами невеликої тяжкості.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки (у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі). Слід зауважити, що чинне кримінальне законодавство передбачає як звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (стаття 49 КК), так і звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності (частина п`ята статті 74 КК).

З огляду на зазначене суд вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 09.04.2019 р. (справа № 740/18016/15-к) ВС зазначено, що відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 284, частини третьої статті285, частини четвертої статті 286, частини третьої статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у статті 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Поряд з цим, якщо обвинувачений, щодо якої передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачена визнається винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини п`ятої статті 74, статті 49 КК може звільнити від нього засудженого.

Згідно з приписами пункту 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

ВС у наведеній постанові зауважив, що звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях особи складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частиною п`ятою статті 74 КК.

Отже, зважаючи на ту обставину, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною четвертою статті 358 КК, сторонами кримінального провадження заявлене не було, обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала свою причетність та винуватість у вчиненні зазначених злочинів, суд вважає, що в даному випадку необхідно вирішити питання щодо доцільності призначення ОСОБА_4 кримінального покарання, передбаченого санкцією кримінального закону та в подальшому - звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Як вже судом зазначено вище, покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, буде кримінальне покарання у виді штрафу. Однак з урахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання щодо необхідності звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання на підставі пункту 2 частини першої статті 49 та частини п`ятої статті 74 КК.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 358 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з не доведенням, що злочин вчинено обвинуваченою.

Залепу ОСОБА_47 , визнати винною у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) та призначити їй покарання:

-за ч.1 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік), у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч.3 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік), у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 , покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст.358, ч.3 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1