Справа № 932/1120/22
Провадження №1-кс/932/494/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Будьонівська, Ставропольського краю, Російська Федерація, за національністю циган, громадянина Російської Федерації, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання, відповідно до змісту якого слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходять матеріали кримінального провадження № 0000226 від 08.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.02.2022 року, встановити більш точний час під час досудового розслідування не надалось можливим, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло. З метою реалізації свого злочинного умислу, 08.02.2022 близько 14.00 год. ОСОБА_4 , прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив потерпілу ОСОБА_9 , під приводом продажу кухонного приладдя, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_10 , проник до приміщення квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та перебуваючи у кімнаті, побачив коробку яка знаходилась на під телевізором грошові кошти у розмірі 15000,00 гривень купюрами номіналом по 200,00 гривень, і визначив їх як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_9 майно, а саме, грошові кошти у розмірі 15000,00 гривень купюрами номіналом по 200,00 гривень.

Після чого з викраденим майном, з місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник. Своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну загальну суму 15,000 гривень.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

08.02.2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, і того ж дня повідомлено про підозру з ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий зазначає у клопотанні, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З цих підстав просить клопотання задовольнити і застосувати такий запобіжний захід.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просила його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру та пояснив, що він приїхав з РФ на весілля знайомих. Ніякого злочину не вчиняв, тому що потерпіла добровільно передала йому грошові кошти за посуд, який він їй продав. Просив відмовити у задоволенні клопотання та звільнити з під варти, бо він не причетний до цього злочину.

Захисник не визнав підозру та вважав недоведеними ризики. Просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Вислухавши пояснення сторони обвинувачення та сторони захисту, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим. Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

Згідно з п. 88 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2013 року у справі «Мхітарян проти Російської Федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильно скасуванню правила статті 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000226 від 08.02.2022 року, яке розпочато за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України. Підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про цей злочин стало те, що ОСОБА_4 проник до квартири та заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 .

Орган досудового розслідування вважає, що до вчинення цього злочину може бути причетний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтованість підозри підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення осіб для впізнання; протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , протокол огляду транспортного засобу; протокол огляду грошових коштів; протокол огляду відеозапису; протокол затримання у порядку ст. 208 КПК України; повідомленням про підозру у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 убачається, що ОСОБА_4 зайшов до її помешкання під приводом продажу посуду. Потерпіла погодилась придбати у нього посуд, який він поклав у дальній кімнаті. Потерпіла повідомила, що грошей в неї немає, лише є 15 тис. грн. на похорони, і показала рукою, де зберігаються ці кошти. Під час розмови з підозрюваним ОСОБА_9 відволіклась і пішла в іншу кімнату. У цей час, скориставшись її відсутністю, ОСОБА_4 протиправно вилучив грошові кошти та утримував їх при собі. Після чого повідомив, що йому потрібно йти, та покинув місце злочину із викраденим майном.

Слідчий суддя критично відноситься до пояснень підозрюваного, що грошові кошти він не крав, оскільки це спростовується показаннями потерпілої та іншими матеріалами провадження. Для кваліфікації злочину за ч. 3 ст. 185 КК України достатньо того факту, що грошові кошти були протиправно вилучені з володіння власника, і таке вилучення відбулось таємно, тобто власник не бачила, що грошові кошти були викрадені. Також підозрюваний проник до помешкання ОСОБА_9 , тобто в наявності є кваліфікуюча ознака крадіжки. Між тим, при оцінці обґрунтованості підозри, докази не мають бути такого ступнею, щоб гарантувати засудження особи.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Таким чином, на підставі досліджених матеріалів, та встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин є тяжким, оскільки максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України складає до 6 років позбавлення волі.

З приводу наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і хоча сама тяжкість покарання, яке передбачено за злочин, не може бути вирішальною при застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що підозрюваний не має постійного місця проживання в Україні, не працює, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватись від слідства і суду. Такий ризик об`єктивно існує.

Про доведеність ризика, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що свідки надали важливі показання у даному кримінальному провадженні. Застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що підозрюваний, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати як на потерпілу, так і свідка, що може завдати шкоди даному кримінальному провадженню.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає також доведеним, оскільки підозрюваний не працює, а тому з метою наживи може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Для запобігання переліченим ризикам, вважаю за необхідне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя розглянув можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, проте ураховуючи тяжкість покарання та вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним даного злочину, наявність судимості, вважаю, що застосування інших альтернативних заходів не є доцільним. Але разом з тим, слід визначити підозрюваному заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з 15 год. 08 хв. 08.02.2022 року.

Визначити підозрюваному заставу 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 74 430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень, 00 коп.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 покласти такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду.

4) не залишати територію України до закінчення проведення досудового розслідування.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали до 08.04.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11