У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002892 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 КК України;

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 5000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати, визнати його невинуватим та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 надійшли письмові клопотання, в яких вони просять вирок скасувати, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити, з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що вирок є незаконним та необґрунтованими. Вважає, що судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_7 , який прийшов до нього з групою людей. Саме на нього був здійснений напад, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження. Він не мав умислу на нанесення ОСОБА_7 удару. Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.

У клопотанні про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, ОСОБА_5 зазначає, що в обвинувальному акті вказано, що кримінальне правопорушення вчинено 08.08.2019. Зважаючи, що на даний час минуло 2 роки з дня вчинення кримінального проступку, то відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 49 КК України, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

08 серпня 2019 року, близько 09.40 год, біля кв. АДРЕСА_3 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник раптовий умисел, направлений на нанесення удару ОСОБА_7 , з метою завдання останньому фізичного болю. ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, із прикладанням фізичної сили кулаком лівої руки, умисно наніс один удар в область правої скроневої ділянки голови, тим самим умисно завдав ОСОБА_7 фізичного болю, але не спричинив тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_9 просили розглянути подані клопотання за їх відсутності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотань.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, та аналогічного клопотання захисника ОСОБА_9 , суд дійшов до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, зміст яких ретельно викладений у вироку.

Хоча обвинувачений ОСОБА_5 в суді вину не визнав, але не заперечував, що 08.08.2019 вдарив ОСОБА_7 , але випадково.

Проте, твердження обвинуваченого спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 08.08.2019 він зі свідками зайшли до під`їзду, та підійшли до квартири, де проживав обвинувачений. Під час спілкування з обвинуваченим з приводу фіксування факту підключення до мережі електропостачання, ОСОБА_5 наніс йому удар кулаком лівої руки в праву область обличчя. У звязку із чим, він викликав поліцію, подав заяву про злочин та звернувся до медичної установи.

Показання потерпілого в суді підтверджені показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили обставини спричинення обвинуваченим ОСОБА_5 удару рукою в область ділянки голови ОСОБА_7 .

Пояснення потерпілого також узгоджуються з обставинами, які викладені в поданій заяві про злочин, а також у протоколах проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Судом надана належна оцінка доводам обвинуваченого ОСОБА_5 щодо випадкового нанесення удару ОСОБА_7 під час падіння. За висновком суду, ці доводи жодним доказом не підтверджені. Натомість, показання свідків та потерпілого свідчать саме про умисні дії ОСОБА_5 щодо ОСОБА_7 . При цьому, суд першої інстанції врахував, що потерпілий ОСОБА_7 жодних насильницьких дій до ОСОБА_5 не здійснював.

Дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 за ч.1 ст. 126 КК України, тобто в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

За такого, позбавлені підстав доводи апелянта про відсутність в його діях складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.

Що стосується поданого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд зазначає наступне.

ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 126 КК України, тобто за вчинення 08.08.2019 кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді штрафу до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі, минуло два роки.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

31 серпня 2021 року до апеляційного суду надійшли клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КПК України та закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до вимог с. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності є нереабілітуючою підставою, та однією з умов його застосування є згода обвинуваченого. Цю згоду може бути висловлено у відповідному клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності.

З клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він звернувся до апеляційного суду з проханням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тобто погодився із закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Оскільки кримінальний проступок ОСОБА_5 вчинив 08 серпня 2021 року, тобто з дня його вчинення на день постановлення рішення апеляційним судом минуло 2 роки, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, є підстави для задоволення клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 417, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2021 року у відношенні ОСОБА_5 скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 126 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3