Провадження №1-кп/523/1489/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

30.09.2021 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , обвинувачених та їх захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000968 від 16 липня 2021 року із звинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тбілісі, Республіки Грузії, громадянина Республіки Грузії, без освіти, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2020 року за ч.2 ст.186, ч.2 та ч.3 ст.187 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 4 місяці, з конфіскацією майна, звільненого 15 листопада 2020 року у зв`язку із відбуттям строку покарання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянки України, з середньо спеціальною освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, засудженої:

1) вироком Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2020 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненої від його відбування з іспитовим строком 2 роки;

2) вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року за ч.1 ст.190 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненої від його відбування з іспитовим строком 2 роки;

фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 , будучи судимим за ч.2 та ч.3 ст.187 КК України, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , перебуваючи близько 18 години 00 хвилин 15 липня 2021 року біля залізничних колій по вул. Кишинівський, в м. Одесі, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я раніше незнайомої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зазнала нападу (розбій) за наступних обставин.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів та умислом на вчинення розбійного нападу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, визначили наявне при ОСОБА_4 майно в якості об`єкту злочинного посягання, після чого, виконуючи розподілені ролі, ОСОБА_8 залишився стояти на відстані декількох метрів з метою забезпечення можливого надання допомоги ОСОБА_9 , а остання підбігла із-заду до ОСОБА_4 та здійснила рукою ривок за сумку потерпілої, від чого та втратила рівновагу та впала на землю.

В наступний момент ОСОБА_9 , за допомогою заздалегідь підготовленого перцевого балончику «CS-EUROGAS super paralisant», шляхом розпилювання з нього сльозоточивої речовини в очі, застосувала небезпечне для здоров`я потерпілої насильство, від якого ОСОБА_4 втратила можливість чітко бачити, проте остання не припинила чинити опір та не відпускала з рук ремінь сумки.

Надалі ОСОБА_8 підбіг до потерпілої та наніс їй декілька ударів руками в область голови та тулубу, чим спричинив визнані в якості легких тілесних ушкоджень чотири синці лівої верхньої кінцівки та синець лівого стегна.

Скориставшись безпорадним станом ОСОБА_4 , яка відпустила ремінь сумки, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи належними потерпілій: жіночою сумкою чорного кольору, вартістю 150 грн, в якій були поміщені мобільний телефон марки «Samsung A5», вартістю 2000 грн, з сім-карткою № НОМЕР_1 , гаманець червоного кольору, вартістю 100 грн, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 та банківська картка «ПриватБанку» (без матеріальної цінності для потерпілої).

Заволодівши зазначеним майном, загальною вартістю 2250 грн, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишили місце події, розпорядившись ним на власний розсуд.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожний окремо, вину у вчиненому діянні не визнали та показали про перебування у вміненому їм часі вчинення злочину в іншому неконкретизованому місці, про неналежність їм долучених до провадження речових доказів, про обмовлення себе під час досудового розслідування через застосоване до кожного співробітниками поліції насильство, а також про порушення права на захист після їх фактичного затримання близько 19 години 00 хвилин 15 липня 2021 року.

Незважаючи на викладене вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного окремо, у вчиненому доводиться наступною сукупністю доказів.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді показала, що близько 18 години 15 липня 2021 року, ідучи з трамвайної зупинки по вул. Марсельській, в м. Одесі в напрямку с. Шевченко 3, в районі розташування вул. Кишинівської, вона звернула увагу на раніше незнайомих обвинувачених, які фактично її переслідували. Перетнувши залізничну колію, потерпіла почула за спиною адресований їй жіночий оклик зупинитися, брутальну лайку, після чого ОСОБА_9 несподівано схопила рукою за ремінь її сумки, що висіла у потерпілої на плечі, потягнула на себе, що спричинило падіння останньої на землю. Оскільки ОСОБА_4 стала чинити опір, то обвинувачена, намагаючись вирвати сумку, двічі бризнула їй в обличчя речовиною з балончика, а також стала наносити їй удари руками в голову та тулуб. Майже одночасно до них підбіг і ОСОБА_8 , який також наніс їй декілька ударів руками та ногами, після чого обидва нападника разом вирвали з її рук сумку, а сама потерпіла короткочасно втратила свідомість.

Як вбачається з подальших показань потерпілої, коли вона прийшла до тями, то виявила відсутність жіночої сумки, в якій до цього знаходилися мобільний телефон, посвідчення особи з інвалідністю, банківська картка, гаманець та грошові кошти, загальною сумою, що не перевищувала 50 грн. Потерпіла пояснила, що повернулася до вул. Кишинівської, де попросила допомоги у перехожих. До місця події було викликано правоохоронців, її доставили до територіального відділу поліції, де її допитали, після чого направили до лікарні.

ОСОБА_4 категорично вказує на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як на осіб, які на неї напали і яких вона в подальшому впізнала за фотознімками. Окрім того, потерпіла пояснила, що внаслідок застосування до неї речовини з балончика її зір, в теперішній час, значно погіршився, що в сукупністю з наявною у неї інвалідністю, проблемами з артеріальним тиском та нанесенням ударів в область голови було вкрай небезпечно для стану здоров`я.

Відібрані у неї жіночу сумку, мобільний телефон, пошкоджений гаманець та особистий документ було їй повернуто слідчим.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в період з 08 години 50 хвилин до 09 години 20 хвилин 16 липня 2021 року потерпіла ОСОБА_4 , в присутності понятих, за сукупністю рис обличчя, неслов`янською зовнішністю, зачіскою та кольором волосся впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка на неї напала (а.с.76-78).

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в період з 09 години 25 хвилин до 09 години 40 хвилин 16 липня 2021 року потерпіла ОСОБА_4 , в присутності понятих, за слов`янською зовнішністю, віком, довжиною та кольором волосся, расами обличчя впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка на неї напала (а.с.79-81).

Відповідно до змісту протоколу проведення слідчого експерименту, із застосуванням відеозапису, від 16 серпня 2021 року потерпіла ОСОБА_4 , в присутності понятих, добровільно на місці події показує про механізм вчинення щодо неї розбійного нападу: жінка схопила із-заду за сумку; звалила на землю; почала бити потерпілу та заливати очі речовиною з балончика; проте остання одним оком дуже добре розгледіла нападницю; на опір потерпілої обвинувачена в-друге залила їй очі цією ж речовиною, продовжила її бити та вирвала сумку; чоловік - нападник також був поруч, він підбіг слідом за обвинуваченою та наніс потерпілій один удар, ймовірно, ногою в область голови (а.с.114-118).

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №1319 від 30 липня 2021 року у ОСОБА_4 виявлені чотири синці лівої верхньої кінцівки та синець лівого стегна, що утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися.

За морфологічними властивостями ушкоджень (синці - фіолетово- жовтого кольору) вони утворилися в термін від 4-5 діб до 7-8 діб до моменту огляду експертом, тобто могли бути заподіяні 15 липня 2021 року.

Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п.2.3.5 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За кількістю наявних ушкоджень можливо дійти висновку, що дія травмуючої сили на тіло ОСОБА_4 була не менше п`яти разів. Послідовність нанесення ударів визначити неможливо.

Враховуючи локалізацію ушкоджень можливо дійти висновку, що дія травмуючої сили була направлена до внутрішньої поверхні лівого плеча, передньої поверхні лівого передпліччя та внутрішньої поверхні лівого стегна.

Положення тіла ОСОБА_4 в момент отримання нею тілесних ушкоджень могло бути різним і в процесі заподіяння ушкоджень могло змінюватися. На підставі наявних даних встановити точне взаємне розташування потерпілої і особи, яка заподіяла ушкодження, не представляється можливим.

Зазначені у консультативному висновку спеціаліста КНП «ООКЛ» ООР» від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_4 діагнози: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови» не обґрунтовані об`єктивними клінічними даними (в наданому консультативному висновку спеціаліста детально не описані неврологічні ознаки, на підставі яких встановлено діагноз черепно-мозкової травми, також виставлений на підставі одноразового огляду і не підтверджений обов`язковими параклінічними методами обстеження (ехо-рео-, енцефалографією); в області голови не зазначено наявності якихось видимих ушкоджень - синців, саден, ран). Тому дані діагнози, згідно п. 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) не можуть бути прийняті до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та не підлягають судово-медичній оцінці, передбаченій п.4.9 цих же Правил (а.с.111-113).

Оцінюючи сукупність викладених обвинувальних доказів, суд приходить до наступного.

Потерпіла, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, надала в судовому засіданні викривальні щодо кожного із обвинувачених показання, які також в цілому узгоджуються із змістом проведеного за її участю слідчого експерименту. Під час досудового розслідування при проведенні впізнань, а також в суді потерпіла впевнено вказала на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як на осіб, які одночасно вчинили щодо неї протиправні дії, у зв`язку із чим, суд не знаходить підстав не довіряти ОСОБА_4 . Окремі неузгодженості стосовно кількості, послідовності та приналежності нападникам ударів цілком об`єктивно пояснюються вадами сприйняття обставин події через пригнічений емоційний стан потерпілої жінки похилого віку, фізично та психологічно слабшої від обвинувачених в момент неочікуваного вчинення щодо неї кримінально караного діяння, що супроводжувалося фізичним насильством.

При цьому потерпіла вказала, що внаслідок застосування до неї речовини з балончика її зір, в теперішній час, значно погіршився, що в сукупністю з наявною у неї інвалідністю, проблемами з артеріальним тиском та нанесенням ударів в область голови було вкрай небезпечно для стану здоров`я, у зв`язку із чим, необхідно погодитися з кваліфікацією діянь обвинувачених як розбійний напад, а не грабіж.

Узгоджується з показаннями потерпілої і висновок судово-медичної експертизи в частині спричинення 15 липня 2021 року легких тілесних ушкоджень від травмуючої дії не менше п`яти ударів в різні частини її тіла.

При цьому, з показань потерпілої вбачається, що дії обох обвинувачених були спрямовані на досягнення однієї і тієї ж мети заволодіння її майном шляхом нападу, жоден з нападників не утримував іншого від вчинення цих дій, діяли вони разом, узгоджено, кожен виконував конкретні дії на досягнення злочинного результату, у зв`язку із чим, необхідно також визнати, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діяли за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, суд погоджується із стороною захисту в частині неможливості використання в якості обвинувальних доказів: протоколу огляду місця події від 15 липня 2021 року (а.с.69-71), протоколів затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 16 липня 2021 року (а.с.82-85, 93-96), а також вилучених за результатами їх здійснення речових доказів (предметів грабежу, перцевого балончику), оскільки: 1) слідчий, здійснивши фактичне затримання підозрюваних о 21 годині 40 хвилин 15 липня 2021 року, допустив до подальшої участі в наступних процесуальних діях захисників Клименків та перекладача ОСОБА_5 лише після 07 години 00 хвилин наступної доби (що підтверджується змістом відповідних протоколів, відеозаписом огляду місця події (про відсутність захисників, перекладача), доручень Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області (що були видані захисникам лише о 22 годині 41 хвилину та о 22 годині 47 хвилин 15 липня 2021 року (а.с.26-27), постановою про залучення перекладача, протоколом роз`яснення ОСОБА_8 мови, якою здійснюється кримінальне провадження від 16 липня 2021 року (а.с.90-91), тобто слідчий у відсутність захисників та перекладача провів особисті обшуки затриманих, залучив останніх до огляду місця події, чим порушив право затриманих на захист, а також право затриманого ОСОБА_8 бути обізнаним зрозумілою йому мовою про підстави та наслідки проведених з ним процесуальних дій; 2) неможливо спростувати показання кожного з обвинувачених про не добровільність їх участі в огляді місця події після фактичного затримання внаслідок можливо застосованого правоохоронцями насильства через не завершення досудового розслідування органом Державного бюро розслідувань в кримінальному провадженні, можливо розпочатому за відповідними заявами ОСОБА_9 (а.с.127-130).

Водночас зазначені обставини не спричинюють виправдання обвинувачених, оскільки їх вина у вчиненому діянні поза розумним сумнівом доводиться сукупність інших вищевикладених обвинувальних доказів, а саме, показаннями потерпілої, пред`явлення їй осіб для впізнання, слідчим експериментом за її участю та висновком судово - медичної експертизи.

З цих же підстав суд критично оцінює невизнавальні показання кожного з обвинувачених, вважає їх такими, що спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинене.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наступного діяння.

ОСОБА_8 , будучи судимим за ч.2 та ч.3 ст.187 КК України, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , перебуваючи близько 18 години 00 хвилин 15 липня 2021 року біля залізничних колій по вул. Кишинівський, в м. Одесі, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я раніше незнайомої ОСОБА_4 , яка зазнала нападу (розбій) за наступних обставин.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів та умислом на вчинення розбійного нападу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, визначили наявне при ОСОБА_4 майно в якості об`єкту злочинного посягання, після чого, виконуючи розподілені ролі, ОСОБА_8 залишився стояти на відстані декількох метрів з метою забезпечення можливого надання допомоги ОСОБА_9 , а остання підбігла із-заду до ОСОБА_4 та здійснила рукою ривок за сумку потерпілої, від чого та втратила рівновагу та впала на землю.

В наступний момент ОСОБА_9 , за допомогою заздалегідь підготовленого перцевого балончику «CS-EUROGAS super paralisant», шляхом розпилювання з нього сльозоточивої речовини в очі, застосувала небезпечне для здоров`я потерпілої насильство, від якого ОСОБА_4 втратила можливість чітко бачити, проте остання не припинила чинити опір та не відпускала з рук ремінь сумки.

Надалі ОСОБА_8 підбіг до потерпілої та наніс їй декілька ударів руками в область голови та тулубу, чим спричинив визнані в якості легких тілесних ушкоджень чотири синці лівої верхньої кінцівки та синець лівого стегна.

Скориставшись безпорадним станом ОСОБА_4 , яка відпустила ремінь сумки, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи належними потерпілій: жіночою сумкою чорного кольору, вартістю 150 грн, в якій були поміщені мобільний телефон марки «Samsung A5», вартістю 2000 грн, з сім-карткою № НОМЕР_1 , гаманець червоного кольору, вартістю 100 грн, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 та банківська картка «ПриватБанку» (без матеріальної цінності для потерпілої).

Заволодівши зазначеним майном, загальною вартістю 2250 грн, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишили місце події, розпорядившись ним на власний розсуд.

Зазначені дії кожного із обвинувачених суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, а щодо ОСОБА_8 також і вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

При призначенні кожному із обвинувачених покарання суд, з урахуванням конкретного обсягу пред`явленого обвинувачення, констатує про відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд також враховує не визнання обвинуваченими вини, відсутність будь-якого каяття, характер застосованого насильства до потерпілої, яка є літньою людиною, має інвалідність, наявність у кожного з обвинувачених непогашеної судимості за вчинення злочинів корисливої спрямованості, отримані в судовому засіданні показання обвинувачених про їх неофіційне працевлаштування відповідно в якості різноробочого та помічника кухара, отримані від ОСОБА_8 показання про перебування на його утриманні малолітньої дитини, а також не заявлення до кожного із обвинувачених потерпілою будь-яких позовних вимог.

З урахуванням викладеного, а також тієї обставини, що розбійний напад ОСОБА_8 вчинено через незначний проміжок часу після звільнення з місця реального відбування покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним допустити його подальшу ізоляцію від суспільства, з наступним поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто призначити основне покарання у виді позбавлення волі, та додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є його власністю.

З урахуванням викладеного, а також факту засудження ОСОБА_9 у 2020 та 2021 роках за вчинення інших кримінальних правопорушень аналогічної спрямованості, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченої після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України, у зв`язку із чим, необхідно також допустити подальшу ізоляцію ОСОБА_9 від суспільства, з наступним її поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто призначити основне покарання у виді позбавлення волі, та додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є її власністю.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років і 6 (шість) місяців із з конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 15 липня 2021 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 15 липня 2021 року.

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна, яке є її власністю.

На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року та визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років і 6 (шість) місяців із конфіскацією майна, яке є її власністю.
На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час її попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 15 липня 2021 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 15 липня 2021 року.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів: предмети злочину (сумку, мобільний телефон, гаманець, особисті документи) - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 ; перцевий балончик конфіскувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, ОСОБА_9 в той же строк з моменту вручення його копії, ОСОБА_8 в той же строк з моменту вручення його копії в перекладі на зрозумілу йому російську чи грузинську мови.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1