печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подали скаргу, адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

слідчого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Держаного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 29.06.2021 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України, у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Захисник - адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 29.06.2021 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України, у кримінальному проваджені № 0002314 від 13.11.2020 року.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020 року за № 002314, в рамках якого 29.06.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України.

Захисник зазначає, що повідомлення про підозру є незаконним, ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування та не вручене в порядку здійснення повідомлення про підозру, без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння; вважає підозру необґрунтованою, у повідомленні про підозру відсутні підтвердженні доказами фактичні обставини, які б вказували на наявність складу інкримінованих ОСОБА_6 злочинів.

У зв`язку з викладеним просить: скасувати повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Держаного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 29.06.2021 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України, у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року; зобов`язати компетентну посадову особу Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України.

У судовому засіданні захисник скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просив її задовольнити.

У судовому засіданні прокурор та слідчий щодо задоволення скарги заперечували, зазначили, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України; підозра є законною та ґрунтується на наявності достатніх доказів для підозри останньому у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вислухавши думку захисника в обґрунтування скарги, пояснення прокурора та слідчого, вивчивши скаргу, дослідивши долучені до неї документи, а також документи, долучені сторонами в ході розгляду скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2020 року за № 0002314 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України. В межах вказаного кримінального провадження встановлюються обставини щодо можливого незаконного звільнення ОСОБА_7 з посади начальника Юридичного управління Держгеонадру ОСОБА_6 .

У вищевказаному кримінальному провадженню 29.06.2021 року Старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 Кодексу: повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 276 КПК України чітко та вичерпно визначено випадки повідомлення про підозру, яке обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст.ст. 277, 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається, підписується та вручається, а у разі неможливості такого вручення направляється у спосіб, визначений для вручення повідомлень.

В постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 13 серпня 2020 року в справі N 200/13490/15, зазначається, що повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування (постанова к), що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбаченийглавою 22 КПК України, яка має назву "Повідомлення про підозру" та складається з статей: "Випадки повідомлення про підозру" (стаття 276); "Зміст письмового повідомлення про підозру" (стаття 277); "Вручення письмового повідомлення про підозру" (стаття 278); "Зміна повідомлення про підозру" (стаття 279).

Отже, саме така побудова цієї глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру із сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277) та його врученні особі (стаття 278).

З огляду на правові норми КПК України, слід розмежовувати: а) підозру як припущення про вчинення особою кримінально караного діяння; б) письмове повідомлення про підозру як процесуальне рішення; в) повідомлення про підозру як комплекс процесуальних дій, який передбачає складання та вручення повідомлення про підозру, роз`яснення процесуальних прав підозрюваного, суті підозри, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає поняття "складання", "вручення" та "здійснення" повідомлення про підозру.

Таким чином, як вбачається з указаних вище положень закону, поняття "повідомлення про підозру" розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього законодавцем вжито інший термін "вручення повідомлення про підозру".

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Частиною 1 статті 136 КПК України визначено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі, на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як зазначалось вище, законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни "складання", "вручення" та "здійснення" повідомлення про підозру.

Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття "здійснити повідомлення про підозру".

Так, стороною обвинувачення недотримано вищевказану КПК України процедуру вручення особі повідомлення про підозру, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_6 у розумінні ст. 278 КПК України не вручено, а як наслідок у сторони обвинувачення відсутня розписка або інший документ, який би свідчив про вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0002314, що не спростовано стороною обвинувачення під час розгляду скарги.

Згідно ч. 1 ст. 172 КК України (в редакції станом на 04.09.2019 року), незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю - караються штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, або виправними роботами на строк до двох років.

Відповідно рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2020 року у справі № 640/18993/19, яке набрало законної сили, підставою скасування наказу Голови Держгеонадра ОСОБА_6 від 04.09.2019 року № 175-к про звільнення ОСОБА_7 є неправильний розрахунок кількості днів тимчасової непрацездатності протягом останніх 12 місяців до дня звільнення.

При цьому, у вищевказаному рішенні судом встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу», підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення може бути нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд або більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності (без урахування часу відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами), якщо законом не встановлено більш тривалий строк збереження місця роботи (посади) у разі певного захворювання. Наявність таких підстав припинення державної служби обумовлена тим, що тривала відсутність державного службовця у випадку тимчасової непрацездатності може негативно впливати на функціонування державного органу, де особа проходить державну службу.

Судом також встановлено, що з оскаржуваного наказу та відзиву вбачається, що звільнення з посади начальника юридичного управління відбулось у зв`язку з нез`явленням позивача на службу протягом більше як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності. Водночас, лише у подальшому судом досліджуючи листи непрацездатності, надані ОСОБА_7 під час оскарження вищевказаного наказу про звільнення, та не надані останньою до Держгеонадра, встановлено, що з матеріалів справи, зокрема, з листків непрацездатності, вбачається, що загальний період тимчасової непрацездатності позивача протягом останніх 12 місяців до дня звільнення (з 04.09.2018 року по 04.09.2019 року) становить 144 дні, а саме: з 12.10.2018 року по 02.11.2018 року (22 дні) - листок непрацездатності АДХ № 488632; з 16.11.2018 року по 22.11.2018 року (7 днів) - листок непрацездатності АДХ № 085670; з 15.01.2019 року по 18.01.2019 року (4 дні) - листок непрацездатності АДХ № 091548; з 18.03.2019 року по 27.03.2019 року (10 днів) - листок непрацездатності АДС № 858814; з 28.03.2019 року по 08.04.2019 року (12 днів) - листок непрацездатності АДХ № 490062; з 27.05.2019 року по 14.06.2019 року (19 днів) - листок непрацездатності АДХ № 507298; з 18.06.2019 року по 27.06.2019 року (10 днів) - листок непрацездатності АДХ № 507500; з 01.07.2019 року по 26.07.2019 року (26 днів) - листок непрацездатності АДХ № 420035; з 29.07.2019 року по 07.08.2019 року (10 днів) - листок непрацездатності АДХ № 176692; з 08.08.2019 року по 12.08.2019 року (5 днів) - листок непрацездатності АДХ № 639236; з 13.08.2019 року по 22.08.2019 року (10 днів) - листок непрацездатності АДХ № 421632; 23.08.2019 року (1 день) - листок непрацездатності АДХ № 601608; з 27.08.2019 року по 03.09.2019 року (8 днів) - листок непрацездатності АДД № 282896. При цьому, суд критично відноситься до тверджень відповідача (Держгеонадра) відносно ненадання позивачем ( ОСОБА_7 ) листків непрацездатності за період нез`явлення на службу з 18.03.2019 року по 07.04.2019 року та з 27.05.2019 року по 26.08.2019 року, а також до тверджень щодо необґрунтованості видачі позивачу листів непрацездатності, оскільки вказаний період Держгеонадра сприймається саме як період тимчасової непрацездатності, та відповідно не застосовано відносно позивача ( ОСОБА_7 ) відповідні правові наслідки у випадку ненадання відповідних листків непрацездатності та/або у випадку необґрунтованості видачі позивачу листів непрацездатності.

Досліджуючи матеріали, додані стороною захисту та стороною обвинувачення, слідчим суддею встановлено, що наказ Голови Держгеонадра ОСОБА_6 від 04.09.2019 року № 175-к про звільнення ОСОБА_7 видавався на підставі Службової записки начальника Відділу з управління персоналом ОСОБА_8 про нез`явлення начальника Юридичного управління ОСОБА_7 на службі більше як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності. У зазначеній Службовій записці вказується, що на підставі повідомлень ОСОБА_7 щодо відсутності на службі через хворобу та враховуючи Табелі обліку використання робочого часу Юридичного управління, зроблено висновки, що станом на 03.09.2019 року ОСОБА_7 відсутня на роботі більше як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності.

Таким чином, на час видачі наказу Держгеонадра від 04.09.2019 року № 175-к про звільнення ОСОБА_7 у ОСОБА_6 були підстави вважати, що ОСОБА_7 відсутня на службі більше як 150 календарних днів внаслідок тимчасової непрацездатності, оскільки відповідна інформація ґрунтувалась як на Табелях обліку використання робочого часу Юридичного управлінням, так і на Службовій записці начальника Відділу з управління персоналом.

Крім того, посилання сторони обвинувачення на обставини видачі наказів про відкриття дисциплінарних проваджень від 23.07.2018 року № 248, від 10.10.2018 року № 391 та накази про закриття останніх від 13.05.2019 року № 154, від 14.05.2019 року № 155 відносно ОСОБА_7 , як обставини особистого мотиву з боку ОСОБА_6 не підтверджуються наданими стороною обвинувачення достатніми доказами, оскільки накази приймались на підставі доповідних записок керівників структурних підрозділів Держгеонадр про виявлення порушень в діяннях ОСОБА_7 та вказане виносилось на розгляд Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, накази про закриття дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_7 з підстав зазначених у наказах, приймались на підставі подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ працівників Державної служби геології та надр України від 10.05.2019 року та 11.05.2019 року.

Отже, достатні докази того, що ОСОБА_6 впливав на перебіг проведення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_7 відсутні, оскільки це входило до складу Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_6 вбачається, що останній, як Голова Держгеонадра, вчинив службове підроблення офіційного документа наказу Голови Держгеонадра № 175-к від 04.09.2019 року про звільнення ОСОБА_7 шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документа, а саме, щодо факту нез`явлення ОСОБА_7 на службі більше як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Так, сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, щодо підписання наказу Держгеонадра від 04.09.2019 року № 175-к або внесення до нього неправдивих відомостей, хоча вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, виражається саме у формі прийнятті незаконного наказу про звільнення, а тому кваліфікація за ч. 1 ст. 172 та ч. 1 ст. 366 КК України не утворює у даному випадку сукупності кримінальних правопорушень, і одне діяння незаконне звільнення, у даному випадку не може кваліфікуватись за ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину.

В постанові від 25.11.2020 року в справі № 627/927/19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276-278 КПК України, дає підстави для висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.

Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Визначення змісту поняття "підозра" обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, згідно з практикою ЄСПЛ "підозра" є частиною більш широкого поняття "обвинувачення", яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Кримінальний процесуальний кодекс України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)" тощо.

Повідомлення про підозру, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, передбачає дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)".

Тобто, під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Стандарт "достатніх підстав (доказів) для підозри" є нижчим ніж стандарт "обґрунтованої підозри". Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Стандарт "достатніх підстав (доказів)" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя в ході розгляду скарг на повідомлення про підозру не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, а зібрані у кримінальному провадженні на день складення повідомлення про підозру докази були достатніми для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Фактичною підставою для повідомлення про підозру є безсумнівна система належних до справи, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи.

Для повідомлення особі про підозру, виходячи з принципу презумпції невинуватості, необхідна наявність такої системи доказів, яка виключала б будь-які сумніви щодо того, що: 1) кримінальне правопорушення справді відбулося; 2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; 3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення; 4) відсутні обставини, які виключають її відповідальність.

Водночас, слідчий суддя дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали сторони обвинувачення, в тому числі, повідомлення про підозру, з урахуванням вищенаведеного, приходить до висновку, що за змістом письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 не вбачається наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, а наведені в повідомленні обставини не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими матеріалами.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Так, згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких обставин, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, таких як верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, оскільки повідомлення про підозру, яке складено за відсутності достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та не було вручене останньому в порядку, визначеному нормами КПК України, слідчий суддя вважає наявними підстави для задоволення скарги та скасування повідомлення про підозру від 29.06.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України, у кримінальному проваджені № 0002314 від 13.11.2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно пункту 1 Розділу 5 Глави II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Положення), затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298, облік осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, здійснюється Реєстратором шляхом внесення відомостей до Реєстру після: складання повідомлення про підозру (стаття 277, частина перша статті 298-4 КПК України); вручення (дата та час) повідомлення про підозру (стаття 278, частина друга статті 298-4 КПК України).

Відповідно до ч. 3 Розділу 1 Глави І Положення, реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Згідно абз. 4 ч. 1 Глави 1 Розділу 3 Положення, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про: дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри - невідкладно.

Частиною 3 Розділу 8 Глави II Положення визначено, що редагування (зміна) відомостей у разі виявлення неточностей, технічних помилок або неповноти даних здійснюється Реєстратором у межах, визначених у розділі ІІІ цього Положення.

Враховуючи, вищевикладене відомості про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України, підлягають виключенню з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Держаного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 29.06.2021 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України, у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року, задовольнити.

Скасувати повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Держаного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 29.06.2021 року про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України, у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року.

Зобов`язати компетентну посадову особу Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 172 КК України, у кримінальному провадженні № 002314 від 13.11.2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1