Справа №443/2065/21
Провадження №1-кп/443/3/22
ВИРОК
іменем України

21 лютого 2022 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Молодинче, Жидачівського району, Львівської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 10.11.2021 Жидачівським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

26 листопада 2021 року близько 12:00 години, ОСОБА_4 , будучи засудженим 10.11.2021 Жидачівським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, перебуваючи поблизу огородженої території приватного домоволодіння ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднаним з проникненням у сховище, з метою власного збагачення, відчинивши хвіртку огорожі проник на подвір`я, після чого підійшов до вхідних дверей господарської будівлі (комори), двері якої були зачинені на навісний замок та використовуючи фізичну силу рук вийняв з одвірка металевий ригель кріплення замка та подолавши таким чином перешкоду, проник до господарського приміщення, де викрав електродвигун асинхронний однофазний (1,1 кВт/1400 об./хв) 220 В з точильним каменем 124 мм, вартістю 1540,00 грн., сокиру з топорищем дерев`яним загальною вагою 1,96 кг та сокиру з топорищем дерев`яним загальною вагою 1,58 кг, вартістю 550,00 грн., та мішок джутовий розміром 55х100 см, вартістю 12,00 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму суму 2102,00 гривні, яка в ході досудового розслідування відшкодована повністю, шляхом повернення викраденого майна.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, пояснивши, що дійсно проник господарської будівлі та здійснив крадіжку. Вказав, що обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи.
У вчиненому щиро розкаюється. Шкодує про вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не заперечив фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, підстав для самообмови судом не встановлено.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище.

Разом з тим, суд не погоджується із інкримінуванням такої кваліфікуючої ознаки як повторність, оскільки диспозиція ч.3 ст.185 КК України не передбачає такої кваліфікуючої ознаки та відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину повторно.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, вчинив злочин перебуваючи на іспитовому терміні, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім того, суд бере до уваги те, що шкода, завдана кримінальним правопорушення відшкодована шляхом повернення викраденого.

Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого.

Встановлено, що вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 10.11.2021 року ОСОБА_4 засуджений ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців. У зв`язку з наведеним, враховуючи положення ст. 71 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід частково приєднати до призначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді одного місяця позбавлення волі.

До ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який до вступу вироку в законну силі слід залишити без змін.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 07.12.2021 року накладено арешт на електродвигун у металевому корпусі салатового кольору з кабелем живлення та точильним каменем дві сокири з дерев`яними ручками та мішок джутовий. Даний арешт слід скасувати.

Окрім цього, з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1716,20 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи від 10.12.2021 року №СЕ-19/114-21/21609-ТВ.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, призначеного вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 10.11.2021 року.

Остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати засудженому ОСОБА_4 з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1716,20 (одну тисячу сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок. витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 домашній арешт, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 07.12.2021 року на електродвигун у металевому корпусі салатового кольору з кабелем живлення та точильним каменем дві сокири з дерев`яними ручками та мішок джутовий після набрання вироком законної сили скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

- електродвигун у металевому корпусі салатового кольору з кабелем живлення та точильним каменем дві сокири з дерев`яними ручками та мішок джутовий - повернути ОСОБА_7 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Головуючи суддя ОСОБА_1