Справа № 149/1336/21
Провадження №1-кп/149/163/21
Номер рядка звіту 227
ВИРОК
Іменем України

29.12.2021 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000358 відносно

ОСОБА_3 , 1970.08.08 уродженця м. Калинівка Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, ФОП, розлученого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , який у встановленому чинним законодавством порядку успішно здав теоретичний іспит на знання діючих Правил дорожнього руху України та практичний іспит на перевірку навичок керування транспортним засобом, отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 16 листопада 2010 року категорії "В1, В", 18 вересня 2020 року приблизно о 18 год. 40 хв. на технічно справному відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00426-05917-18 від 28 листопада 2018 року автомобілі марки "NISSANPRIMASTAR", державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , рухався по вул. Столярчука у м. Хмільник, де, виконавши маневр поворот праворуч, здійснив заїзд у пішоходну зону між багатоквартирними будинками № 48 та АДРЕСА_2 .

Після чого водій ОСОБА_3 , керуючи вищевказаним автомобілем почав виконувати вимоги п. 26.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено, що "у пішоходну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобом, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобом, що належить громадянам, які проживають або працюють у цій зоні", а саме розпочав рух заднім ходом на пішохідній зоні по вул. Столярчука в м. Хмільник Вінницької області вздовж будинку № 48 до магазину спортивних товарів, що розташований на 1-му поверсі зазначеного будинку.

В цей час, із доріжки, яка проходить через спортивний майданчик, що розташований біля будинку АДРЕСА_2 , на пішохідну зону вийшла пішохід ОСОБА_6 , яка розпочала рух також вздовж зазначеного будинку.

При цьому ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 10.9 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, яким передбачено, що "під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб", та які відповідно до ст. 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюють питання організації руху та його безпеки, усвідомлюючи факт порушення Правил дорожнього руху України, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та легковажно розраховуючи на їх відвернення, під час руху заднім ходом не врахував дорожню обстановку, не переконався у безпечності даного маневру, не звернувся при цьому за допомогою до інших осіб, в результаті чого, рухаючись заднім ходом по пішохідній зоні по вул. Столярчука в м. Хмільник Вінницької області, в районі будинку № 48, в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась в попутному з ним напрямку по його смузі руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості чи об`їзду перешкоди та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-21/6427-ІТ від 29 квітня 2021 року, в даній дорожній обстановці, дії водія ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 10.9 Правил дорожнього руху України та в ситуації, яка склалась в діях останнього вбачається невідповідність його дій вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 103 від 12 січня 2021 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала наступні тілесні ушкодження: у вигляді закритих переломів кісток тазу та лівої великогомілкової кістки, які за своїм характером належать до ушкоджень середньої ступені тяжкості, що спричинив тривалий розлад здоров`я; у вигляді рани на правій гомілці, яка належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; у вигляді саден на голові та на лівому коліні, які належать до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини не визнав та пояснив, що він являється фізичною особою-підприємцем. Розробив, виготовляє та доставляє тенісні столи в спортивні магазини та приватним особам. Близько десяти років він співпрацює зі спортивним магазином по вул. Столярчука в м. Хмільнику, куди доставляє свою продукцію. Певний час тому назад, проїзд до магазину закрили з однієї сторони, тому він змушений під`їжджати до магазину заднім ходом. Його автомобіль - вантажний, в нього відсутні задні та бокові ззаду вікна та звуковий сигнал. 18 вересня 2020 року близько 18.40 год. він привіз товар до магазину. Під`їжджаючи до нього, він упевнився у відсутності людей, рухаючись заднім ходом, постійно дивився у дзеркала, коли відчув легкий удар та побачив, як перехожий махає йому руками. Він зупинився та побачив, що збив потерпілу, яка лежала під задніми колесами. Він допоміг потерпілій, викликав швидку допомогу, звернувся до власної страхової компаній. Крім того, він відшкодував потерпілій 8 тис. грн. Подію вважає випадком, до якого призвела необачність потерпілої, оскільки він був впевнений, що на дорозі нікого не було. Допомогою інших осіб при маневрі не користався, оскільки в цьому не було необхідності. Також зазначив, що слідство було проведено однобічно, не встановлено свідків, сторона обвинувачення скористалась процесуальними хитрощами, щоб його звинуватити. Щодо цивільного позову заперечив, посилаючись на те, що він не може відшкодувати таку суму, його цивільно-правова відповідальність застрахована.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини, його вина доведена дослідженими в суді доказами: показами потерпіло та наданими письмовими доказами по справі, які взаємопов`язані, логічні та узгоджуються між собою.

Так, потерпіла ОСОБА_6 показала, що 18 вересня 2020 року після 18 год. вона вийшла з дому, пройшла по доріжці поблизу спортивного комплексу та вийшла на пішохідну доріжку біля магазинів, де проїзд для транспорту закритий. Вона дивилась по сторонам та не бачила автомобілів. Йдучи, по телефону не говорила. Раптом вона відчула сильний поштовх в спину та впала. Згодом зрозуміла, що її збила машина, їй допомогли піднятись, посадили, викликали швидку та завезли в лікарню, де вона лікувалася більше місяця, після того лікувалась близько двох місяців вдома. Після події вимушена користуватись палицею, щоб пересуватись, її довгий час мучили сильні болі. Визнала, що обвинуваченим їй відшкодовано 8 тис. грн. Поданий цивільний позов підтримала та просила його задоволити, наполягала на найсуворішій мірі покарання.

З витягу з ЄРДР вбачається, що 18 вересня 2020 року до ЄРДР було внесено відомості, згідно яких 18 вересня близько 18:40 год. на пішохідній доріжці по вул. Столярчука в м. Хмільник, поряд із багатоквартирним житловим будинком № 46 трапилось ДТП, при якій водій автомобіля "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , рухаючись заднім ходом в напрямку вищезазначеного житлового будинку допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КНП "Хмільницька ЦРЛ".

Аналогічні дані містить рапорт про ДТП від 18 вересня 2020 року.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 18 вересня 2020 року, вбачається, що предметом огляду являлась ділянка пішохідної доріжки по вул. Столярчука в м. Хмільник, яка розташована паралельно до житлових будинків та проїжджої частини дороги, на місці події виявлено автомобіль моделі "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 . Погодні умови були сприятливі: денне освітлення, без опадів, температура повітря +12 °C.

Зі схеми та таблиці ілюстрацій, які є додатками до протоколу вбачається, що автомобіль моделі "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 розташований на пішохідній доріжці, задня частина автомобіля повернута в напрямку житлового будинку № 46 по вул. Столярчука в м. Хмільник.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , який згідно з посвідченням водія серії НОМЕР_1 має право керування транспортними засобами.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду КНП "Хмільницька ЦРЛ" № 54 від 18 вересня 2020 року, в ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про визнання речовим доказом від 18 вересня 2020 року, автомобіль моделі "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000358.

Ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області № 149/2089/20 від 24 вересня 2020 року накладено арешт на автомобіль моделі "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Із висновку експерта № 103 від 12 січня 2021 року слідує, що у ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження:

- у вигляді закритих переломів кісток тазу та лівої великогомілкової кістки, які за своїм характером належать до ушкоджень середньої ступені тяжкості, що спричинив тривалий розлад здоров`я, тривалістю понад три тижні (21 день), згідно "Наказу № 6 п. 2.2.1.в правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень";

- у вигляді рани на правій гомілці, яка належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я , тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день), згідно "Наказу № 6 п. 2.3.3 правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень";

- у виді саден на голові та лівому коліні, які належать до легких тілесних ушкоджень, згідно "Наказу № 6 п. 2.3.5 правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень";

Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії (удару) твердого тупого предмета чи співударянням об такий, давністю утворення можливо в строк вказаний у постанові про призначення експертизи.

У відповідності до довідки КНП "Хмільницька ЦРЛ" № 685 від 18 вересня 2020 року ОСОБА_6 встановлено діагноз: перелом кісток таза. Рвана рана правої гомілки. Садна обличчя.

З протоколів проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2021 року вбачається, що було проведений слідчі експерименти з свідком ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 .

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-21/6427-ІТ від 29 квітня 2021 року:

- в заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

- наїзд на пішохода ОСОБА_6 автомобілем "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 найбільш ймовірно стався на пішохідній доріжці.

Встановити більш точно розташування місця наїзду на пішохода з розмірною прив`язкою до елементів дорожнього облаштування не вдалось можливим у зв`язку з відсутністю в наданих експерту матеріалах суттєвих (достатніх з експертної точки зору) слідових ознак трасологічного характеру;

- в ситуації яка склалась, при технічних параметрах вказаних в постанові про проведення експертизи, з технічної точки зору можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди (наїзду на пішохода) у водія автомобіля "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 полягала у виконанні ним п. 10.9 Правил дорожнього руху України, при умові постійного контролю за рухом даного автомобіля;

- в ситуація яка склалась, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в постанові про призначення експертизи, в діях водія автомобіля "NISSAN PRIMASTAR", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Суд приймає надані стороною обвинувачення докази, зокрема протокол проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2021 року з ОСОБА_3 та висновок експерта № СЕ-19/102-21/6427-ІТ від 29 квітня 2021 року як такі, що відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України, з огляду на те, що до проведення слідчого експерименту були відсутні дані про те, що саме ОСОБА_3 є винуватим у вчиненні ДТП. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_3 була надана можливість висловити свою власну точку зору з приводу усіх обставин ДТП і в такий спосіб вплинути на вирішення справи, що не суперечить засаді верховенства права. При цьому ОСОБА_3 не стверджував, що винний у ДТП та взагалі не надавав ніякої оцінки своїм діям. Крім того, слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин ДТП, а не одержання від свідка ОСОБА_3 викривальних показань. Експертиза, за якою було встановлено, що саме дії ОСОБА_3 призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у ч. 1 ст. 286 КК, мала місце вже після проведення слідчого експерименту. Таким чином посилання сторони захисту на необхідність визнання протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_3 , і, як наслідком, висновку експерта, недопустимими доказами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК є неспроможними.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду, висловленою у постановах 21 жовтня 2020 року у справі № 345/522/16-к, 30.05.2019 у справі № 164/1457/16-к.

Невизнання ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому діяння суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого крім основного покарання, передбачає обов`язкове додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому суд зазначає, що обвинувачений протягом всього часу досудового розслідування та розгляду справи в суді не був позбавлений можливості заявляти клопотання, зокрема про виклик і допит свідків, експертів, проведення експертизи, надання у встановленому процесуальним законом порядку доказів, однак, таких клопотань не заявляв, хоча про його права був неодноразово повідомлений як на етапі досудового розслідування так і в суді, був забезпечений захисником.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати як кримінальне правопорушення, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, зокрема те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, не являється депутатом, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має вищу освіту, працевлаштований, дані досудової доповіді щодо низької ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та ризику небезпеки для суспільства, можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк. На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами та застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, з ПрАТ СК "ПЗУ Україна», а саме матеріальної шкоди в сумі 5315 грн. 88 коп. та моральної шкоди в сумі 265 грн. 80 коп. гривень і відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 159 734 грн. 20 коп., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

З доказів у справі вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000,00 гривень.

З цивільного позову потерпілої вбачається, що нею заявлено вимогу до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в сумі 5315 грн. 88 коп.,яка являється витратами на лікування.

Понесення потерпілою витрат на лікування у вказаній сумі підтверджено довідками КНП "Хмільницької ЦЛ" та копіями виписок з медичної документації.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Вказаний Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

За правилами Закону України «Про страхування» страхове відшкодування здійснюється страховиком. При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.

Згідно п. 1.12 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Вимогами ст. 1194 ЦК України, якою врегульовано відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому у ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст. 35 названого Закону, чи до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає зазначену вимогу обґрунтованою та стягує з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 5315 грн. 88 коп. (витрати на лікування, які як встановлено доданих потерпілою доказів придбано під час лікування потерпілої).

При вирішенні позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з того, що згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. При цьому моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України)

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вказані приписи Закону та приймаючи до уваги те, що висновок судово-медичної експертизи, докази лікування потерпілої, безумовно, підтверджують завдання фізичних страждань потерпілій, суд дійшов висновку, що заподіяння моральної шкоди ОСОБА_6 є доведеним та завдана моральна шкода потерпілій має відшкодовуватись відповідно до Закону.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Судом встановлено, що розмір шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілої становить 5315 грн. 88 коп., тобто з відповідача ПрАТ «СК ПЗУ Україна» підлягає стягненню 265 грн. 80 коп. моральної шкоди.

Крім того, при визначені розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , суд виходить з приписів п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно яких, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Потерпілою на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначено, що внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження, перенесла складне лікування та медичні маніпуляції, які спричинили їй фізичній біль, змінила звичний спосіб життя, тривалий час потребувала сторонньої допомоги, на даний час відчуває біль та дискомфорт, не може пересуватись як до травми.

Суд вважає вказані доводи обґрунтованими та звертає увагу при цьому на той факт, що потерпіла є особою похилого віку, а характер отриманих нею травм підтверджує її страждання.

Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, суд вважає, що сума в 160000 гривень є завищеною та приходить до висновку, про необхідність задоволення цивільного позову частково з урахуванням також відшкодованої обвинуваченим суми в розмірі 8 тис. грн., яка визнається сторонами.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати розподілити згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 1 201 грн. 34 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 5315 грн. 88 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 265 грн. 80 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 75 000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог цивільного позову ОСОБА_6 відмовити.

Арешт, накладений ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 вересня 2020 року скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Nissan Primastar», д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ,які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 - залишити власнику ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: