ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 його захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника-адвоката ОСОБА_9 кримінальне провадження №0000459 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2021 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,уродженця м. Кіцмань, із середньо-технічною освітою, розлученого, працюючого оператором котельні Лужанського ЗНЗ, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2021 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначене йому покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладені обов`язки,передбачені ч.1 п.1,2, ч.3 ст.76 КК України.

Частково задоволено цивільний позов,стягнуто із ПАТ`Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 11137 грн,моральну шкоду 2790 грн. та 14136 грн ринкової вартості моторолера.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 150 тис грн. моральної шкоди та витрати за надання правової допомоги у розмірі 40464 грн.

Провадження 11-кп/822/354/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11
Категорія ч.2 ст.286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

На вказаний вирок районного суду адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу

Вважає, що має місце істотне порушення КПК України, а саме порушення забезпечення рівності та змагальності сторін, адже з першої хвилини розслідування поліція не відпрацьовувала жодних інших версій, окрім винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Вказує на порушення процедури оцінки доказів і як наслідок неможливості об`єктивного з`ясування обставин, адже ні слідчий, ні прокурор, а також суд оцінки кожного доказу не робили.

Стверджує, що районний суд допустив однобічність, не висвітлив дій та порушень іншого учасника дорожнього-транспортної пригоди, адже небезпека для руху була створена,як вважає апелянт, самим потерпілим.

Зазначає, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак обвинувальний акт та вирок районного суду не містять відомостей про це.

Зауважує, що слідством не було встановлено, чи мав обвинувачений технічну можливість запобігти ДТП, а прокурор та слідчий в свою чергу були зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та винуватої особи.

Звертає увагу апеляційного суду на недопустимість доказів: протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 17.05.2019 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 16.07.2019 року та висновку експерта за результатами проведення інженерно транспортної експертизи від 26.09.2019 року.

Недопустимість вказаних доказів випливає,на думку апелянта,із того, що слідчі дії,дані з яких покладено в обґрунтування висновку експерта, проведені у той час, коли ОСОБА_6 юридично знаходився у статусі свідка, але фактично, як вбачається із змісту та формулювань процесуальних документів, був підозрюваним.

Також вказує,що підозра та обвинувачення були пред`явлені ОСОБА_6 в один день, 30.09.2019 року,що є порушенням.

Вважає недопустимим доказом висновки експертів №31-МД від 13.03.2019 року, №94-А від 29.03.2019 року,№299-Р від 31.07.2019 року, №441-А від 06.09.2018 року,№442-А від 07.09.2018 року, висновок експерта за результатами проведення інженерно транспортної експертизи від 26.09.2019 року.

Посилається на те,що ОСОБА_6 не було забезпечено право на відвід експерта, крім того йому взагалі не було відомо про проведення жодної експертизи.

Зазначає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження того, що експерти, які проводили експертизи, володіють відповідними науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, що ставить під сумнів висновки експертів.

Також апелянт ставить під сумнів відсутність службової чи відомчої залежності експертів Чернівецького НДЕКЦ МВС, оскільки експерти, які проводили експертизи, входять до того самого відомства, що й слідчий, який призначив експертизу, і яке очолює один керівник.

Звертає увагу, що у жодній постанові про призначення експертизи експерта не попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, що також є підставою для визнання таких висновків експерта недопустимими доказами.

Додає, що власноручний підпис експерта про те, що йому відомі статті КК України про відповідальність або його права та обов`язки не є попередженням належних офіційних осіб про суть відповідальності та її наслідки.

У висновку експерта №31 МД від 13.03.2019 року не зазначено, що експерт встановлював обстежувану особу за паспортом чи іншим документом, що його замінює, а тому вважає, що експертизу проведено щодо невідомої особи

На підставі наведеного апелянт просив вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю вини ОСОБА_6 поза розумних сумнівом, не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримання.

На вказану апеляційну скаргу надійшло заперечення від потерпілого ОСОБА_8 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок районного суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Згідно вироку, 03.08.2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_6 , керував автомобілем марки «ВАЗ 21053» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби в межах населеного пункту с. Давидівці, Кіцманського району, Чернівецької області, в межах дії дорожнього знаку 5.45 ПДР, по автодорозі О26117 сполученням Кіцмань-Киселів-Степанівка, зі сторони с. Ставчани в напрямку с. Суховерхів, Кіцманського району, Чернівецької області.

Рухаючись на перевищеній швидкості, більше 50 км/год., проїжджаючи 5 км+600 вказаної автодороги, водій ОСОБА_6 , проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, не врахувавши зміну дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме зустрічний транспортний засіб моторолер марки «SPARK» модель «SP150S-17» без номерних знаків, під керуванням водія ОСОБА_8 , безпідставно змінив напрямок руху вліво, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію моторолера марки «SPARK» ОСОБА_8 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритого багато скалкового перелому верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, які у відповідності до висновку СМЕ № 31-мд від 13.03.2019, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1 та 12.4 встановлених "Правилами дорожнього руху", затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Заслухавши доповідь судді,доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу,доводи прокурора, потерпілого та його представника про відсутність підстав для скасування чи зміни вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах аепеляційної скарги та перевіривши її доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що передбачає його оцінку відповідності нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що даних вимог закону районним судом було дотримано.

Винуватість ОСОБА_6 районний суд обґрунтував ретельно дослідженими у судовому засідання доказами та дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 в районному суді вину не визнав.Показав, що 03.08.2018 року рухався із с. Давидівці на автомобілі Ваз зі швидкістю приблизно 50 км. На відстані 50 метрів побачив перед собою темну пляму, подумав, що то тварина, яку вирішив об`їхати.Пригальмовуючи, повернув руль вліво, та помітив, що темна пляма почала рухатись йому назустріч.На зустрічній смузі відбулось зіткнення з мопедом, який рухався без освітлення та на якому перебувало троє чоловік. Вважає, що дана транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху саме ОСОБА_8 .
Показання обвинуваченого районний суд правильно оцінив як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне, оскільки такі показання спростовуються сукупністю безпосередньо та повно досліджених судом доказів.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_8 у районному суді показав, що 03.08.2018 року в темну пору доби їхав на мопеді зі швидкістю 20-30 км із с. Кліводин в с. Ставчани разом із ОСОБА_12 . Рухались по правій стороні дороги. На зустрічній смузі рухався швидко автомобіль,який потім різко змінив напрямок руху та виїхав на його(потерпілого) смугу руху,в результаті чого сталось зіткнення.
Із показань свідка ОСОБА_12 в суді вбачається,що він їхав з ОСОБА_8 на скутері зі сторони м. Кіцмань до с. Давидівці. Була темна пора доби,а тому освітлення на скутері було увімкнене.Назустріч їм рухався транспортний засіб, який наблизився до них та на їх(потерпілого і свідка) смузі руху відбулося зіткнення.
Під час слідчих експериментів,що підтверджується протоколами від 16.07.2019 із фототаблицями, ОСОБА_8 як свідок та свідок ОСОБА_12 показали місце зіткнення та рух транспортних засобів відносно проїзної частини дороги до та під час зіткнення( т 2 а.с. 8-14,22-29 ).
Показання потерпілого і свідка узгоджуються між собою,а також з іншими безпосередньо та повно дослідженими судом доказами.
Зокрема,із витягів з ЄРДР № 0000459 вбачається,що 03.08.2018 року були внесені відомості із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України ( том 1 а.с.1-3).
Доводи сторони захисту про те, що за змістом внесених відомостей ОСОБА_6 був визнаний винуватим із самого початку розслідування є неспроможними,оскільки такі відомості не мали наперед визначеного юридичного значення
Протоколом огляду місця події від 03.08.2018 із фототаблицею та план-схемою місця ДТП зафіксовано обставини ДТП (том 1 а.с.14-16).
Зокрема,відображено місце зіткнення транспортних засобів на смузі руху потерпілого та зустрічній для обвинуваченого, елементи дороги, стан та вид дорожнього покриття, умови освітлення, положення транспортних засобів на місці пригоди, локалізацію пошкоджень транспортних засобів, сліди осипу та гальмівний шлях.
До протоколу долучена схема ДТП, складена слідчим,підписана слідчим, ОСОБА_6 та понятими. Жодних зауважень до складеного протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього учасники не заявляли і зауважень у протоколі не зазначено.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 06.09.2018 р. № 441-А робоча гальмова система автомобіля ВАЗ-2105 номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду перебуває в працездатному стані. Рульове керування, ходова частина вищевказаного автомобіля на момент огляду перебуває в працездатному стані. Зовнішня система освітлення автомобіля на момент огляду перебуває в стані часткової відмови через пошкодження розсіювача передньої правої фари(т.1 а.с.45-51).
Відтак, автомобіль під керуванням ОСОБА_6 перебував у справному стані та був під контролем водія.
Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 29.03.2019 року № 94-А пошкодження автомобіля ВАЗ-2105 номерний знак НОМЕР_1 від зіткнення зосереджені в його передній правій частині. Пошкодження моторолера Sparta без номерного знаку від зіткнення зосереджені в його передній частині.
Першопочатково автомобіль ВАЗ-2105 номерний знак НОМЕР_1 контактував своєю передньою правою частиною із передньою частиною моторолера Sparta без номерного знаку.
Приймаючи до уваги параметри проїзної частини дороги в місці пригоди та зафіксовану слідову інформацію,експерт прийшов до висновку, що зіткнення автомобіля ВАЗ-2105 та моторолера могло відбутись на правій смузі руху відносно напрямку руху від с. Суховерхів до с. Давидівці в місці фіксації мітки № 3(т.1 а.с.60-66).
Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи від 26.09.2019 року № 187/188/19-29 у даній дорожній обстановці дії водія ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п.10.1, 12.4 ПДР України,що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку із настанням ДТП.
У діях водія мотоцикла Spark SP 150 S-17 ОСОБА_8 невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається.
(т.2 а.с.84-96).

На спростування доводів апелянта, у діях водія ОСОБА_8 не встановлено порушень вимог правил дорожнього руху.
Отже, не було підстав для з`ясування,чи мав можливість водій ОСОБА_6 уникнути зіткнення,оскільки саме допущені обвинуваченим порушення вимог ПДР перебували у безпосередньому причинному зв`язку із настанням ДТП.
Жодних клопотань про призначення додаткової,повторної тощо експертизи сторона захисту не заявляла ані під час досудового розслідування,ані у районному суді

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 13.03.2019 року № 31-МД у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження,у тому числі такі, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння (т.1 а.с. 117-119).
Згідно висновку судово-медичного експерта від 13.03.2019 року № 31-МД ОСОБА_12 внаслідок ДТП отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( т.2 а.с. 124-125).
Наведені докази були правильно оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 за вказаним обвинуваченням, а доводи,наведені захисником у апеляційній скарзі, не спростовують таких висновків.
При ухваленні вироку районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття остаточно рішення у провадженні.
Посилання апелянта на те, що районний суд не дав належної оцінки кожному доказу окремо, є безпідставним.
Посилаючись на те, що потерпілий ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, апелянт не наводить жодних доказів на підтвердження такого факту.
Доводи захисника, що ОСОБА_6 був підозрюваним увесь час досудового розслідування, а не тільки з моменту повідомлення йому про підозру, є безпідставними.
Посилання не недопустимість як доказів протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 17.05.2019 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 16.07.2019 року та висновку експерту від 26.09.2019 року не ґрунтуються на вимогах закону.
Суд,відповідно до вимог ст.95 ч.4 КПК України не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями,надними слідчому,прокурору або посилатись на них.
Відтак,суд не посилався на протокол допиту свідка ОСОБА_6 у обгрунтування своїх висновків про винуватість.

Згідно положень ст.240 КПК України,слідчий експеримент проводиться із метою перевірки і уточнення відомостей,які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний,потерпілий,свідок,захисник, представник.
Слідчий експеримент із свідком ОСОБА_6 був проведений із дотриманням вимог ст.223,240 КПК України у присутності понятих та за участю захисника ОСОБА_7 .Водій ОСОБА_6 як учасник ДТП на місці показав розташування транспортних засобів до зіткнення та у його момент. Складені за наслідками протокол слідчого експерименту та схема ДТП, були підписані його учасниками,у тому числі ОСОБА_6 та захисником,без жодних зауважень.
(т.2 а.с.65-76)
Підстав вважати,що такі докази здобуті із порушенням вимог закону,апеляційний суд не вбачає та таких достатніх підстав не наведено апелянтом.
Відтак і висновок інженерно-транспортної експертизи №187/188/19-29 є допустимим доказом, оскільки був складений на підставі даних отриманих під час слідчих експериментів,які проводились із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 як свідками.
Посилання апелянта на недопустимість як доказів висновків експертів через те, що ОСОБА_6 не було забезпечено право на відвід експерта, не ґрунтується на законі.
Як вбачать з матеріалів справи (том 2 а.с 99), статусу підозрюваного ОСОБА_6 набув 30.09.2019 року, а проведення експертиз передували даним подіям.Після ознайомлення із висновками експертів сторона захисту жодних клопотань не заявляла.
Підстав вважати, що експерти були упереджені чи зацікавлені в певному результаті судом не встановлено та стороною захисту таких доказів не надано.Проведення експертиз експертами НДЕКЦ МВС України не може розцінюватись як службова чи відомча залежність.
Апелянт не посилався на інші обставини,передбачені ст.79 КПК України у взаємозв`язку із ч.1 ст.77 КПК України,які би слугували підставою для відводу експертів.
Окрім того,клопотань про призначення інших експертиз сторона захисту не заявляла ані під час досудового розслідування,ані у суді.
Доводи захисника про відсутність доказів, які б підтверджували, що експерти володіють відповідними науковими та технічними знаннями, не ґрунтуються на матеріалах справи.
У вступній частині кожного висновку експерта зазначено про те, якими саме знаннями володіє експерт, його кваліфікацію, освіту та спеціальність.
Доводи апелянта,що експерти не належним чином попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків є безпідставним.
Як вбачається з ухвал слідчих суддів про призначення експертиз (том 1 а.с. 21, 41, 55-59,92,111,123, том 2 а.с. 80), експерти були попереджені судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.
Крім того, на кожному з висновків експерта, а саме в його вступній частині міститься відомості про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо невірного висновку та за відмову від надання висновку.
Твердження апелянта, що таке попередження експерта про кримінальну відповідальність не є належним, не узгоджується з нормами чинного законодавства, є його власним трактуванням вказаних вимог.
Посилання на те, що у висновку експерта №31 МД від 13.03.2019 року (том 1 а.с. 117-119) не встановлено особу потерпілого за паспортом чи іншим документом,є безпідставними. У висновку експерта вказані анкетні дані потерпілого ОСОБА_8 , 1995 р.н. мешканця с. Кліводин Кіцманського району, що повністю відповідає дійсності.Також експерт посилався на надані йому слідчим медичні документи потерпілого.
Вказуючи, що підозра вручена та обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 складений у один день, апелянт посилається на порушення права ОСОБА_6 на захист, однак не зазначає, яким чином це право було порушено.
Обвинувальний акт (том 3 а.с.1) складений слідчим, погоджений прокурором та відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Районний суд повно перевірив доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів та на кожен дав детальну відповідь у вироку,визнавши їх безпідставними,і з такою оцінкою погоджується апеляційний суд.
Інших доводів апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не містить.
Вирок в частині цивільного позову потерпілого вирішено відповідно до вимог ЦПК України, із детальним обґрунтуванням та повним дослідженням всіх обставин справи.
Доводів щодо незаконності вироку в частині цивільного позову в апеляційній скарзі немає.
Вирок суду в частині призначення покарання не оскаржувався прокурором та потерпілим,і сторона захисту у апеляційній скарзі також не наводила доводів в цій частині.
За таких обставин судова колегія вважає,що судовий розгляд даного кримінального провадження районним судом проведено повно, всебічно, об`єктивно.
Вирок суду ухвалений із додержанням вимог закону,а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3