У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Углове, Бахчисарайського району, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком до 20 лютого 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що слідчим суддею безпідставно продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному проваджені до шести місяців.

Вказує, що з 2016 року не визнає вину в пред`явленій йому підозрі та просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 18.09.2016 року, приблизно о 21 год. 00 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи в Центрі реінтеграції бездомних громадян, за адресою: м. Миколаїв, вул. Кругова, буд. 47, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, під час конфлікту із ОСОБА_7 , реалізуючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій у вигляді тяжких тілесних ушкоджень і свідомо припускаючи їх настання, наніс ОСОБА_7 один удар ногою в область голови, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді садини, припухлості лівої тім`яної ділянки голови субдуральної гематоми, забою мозку важкого ступеню, що спричинило смерть потерпілого. Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Крім того, 18.09.2016 року, приблизно о 21 год. 00 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи в Центрі реінтеграції бездомних громадян, за адресою: м. Миколаїв, вул. Кругова, буд.47, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, під час конфлікту із ОСОБА_8 , реалізуючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс ОСОБА_8 декілька ударів костилем в область голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, забійної рани тім`яної області, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2021 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 грудня 2021 року включно.

Ухвалою слідчого судді від 23 грудня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 продовжено до 28 лютого 2022 року.

Слідчим подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з підстав того, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшилися та не відпали.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував необхідність проведення ряду процесуальних дій, зокрема, призначення додаткової судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, що перешкоджає завершенню досудового розслідування, а тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сукупності із тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, відсутністю стабільного джерела доходів і міцних соціальних зв`язків, свідчить про продовження існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і такий ризик не зменшився, тому подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є виправданим.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З наданих суду матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст.125 КК України, один з яких за ступенем тяжкості відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та слідства, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до десяти років, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та від суду, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, тривалий час перебував у розшуку.

Апеляційний суд вважає, що запобігти вказаному ризику можливо лише за умови застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 23 грудня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 продовжено до 28 лютого 2022 року.

Прокурором у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки необхідно провести ряд процесуальних дій, зокрема призначити додаткову судово-медичну експертизу, отримати тимчасовий доступ до речей та документів, виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянта, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді