Номер провадження:1-в/521/581/21
УХВАЛА
05 жовтня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції, клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Антрацит, Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, засудженого 11.02.2019 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, наданий час відбуває покарання у ДУ «ОВК (№14)», -
В С Т А Н О В И В :
До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли три клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4
05.10.2021 року, за згодою всіх учасників провадження, ухвалою суду зазначені клопотання були об`єднані в одне провадження.
Розглянувши клопотання потерпілої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , суд вважає, що відповідно до вимог ст. 539 КПК України, потерпіла не є суб`єктом звернення до суду з зазначеного питання, у зв`язку чим, залишає клопотання останньої без розгляду.
З клопотання захисника ОСОБА_5 вбачається, що згідно з характеристикою на ОСОБА_4 , що він став на шлях виправлення. На даний час ОСОБА_4 відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що стягнень не має. Згідно доданої довідки ОСОБА_4 за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, його активну участь у благоустрої території відділення, у проведенні ремонтних робіт по підготовці установи до проведення зборів має 2 заохочення. ОСОБА_4 відбув вже більше 2/3 призначеного покарання, на профілактичному обліку не перебуває. З потерпілою ОСОБА_6 мають намір укласти шлюб, діти ОСОБА_6 добре ставляться до ОСОБА_4 і він після звільнення буде мешкати разом з ОСОБА_6 за її постійним місцем мешкання.
Також захисник вважає, що ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою, ставленням до скоєного і ставленням до праці довів своє виправлення.
З клопотання засудженого вбачається, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі він характеризується позитивно, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має два заохочення, має дисціплінарні стягнення, які погашені за спливем часу та зняті у встановленим законом порядку, підтримує соціальні-корисні зв`язки з рідними, вину у скоєному злочині усвідомив повністю визнав, у зв`язку з чим просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання захисника та засудженого, у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та працею.
Захисник просив задовольнити клопотання по викладеним в ньому підставам.
Засуджений, просив суд звільнити його умовно-достроково на не відбутий строк.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання засудженого та його захисника, задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У відповідності до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , на час подання клопотання дійсно відбув більше двох третин призначеного судом покарання, відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Питання умовно-дострокового звільнення врегульовані ст. 81 КК України відповідно.
Порядок застосування зазначених норм права було роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Аналогічна позиція викладена у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
У абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» міститься вимога до суду ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З огляду на необхідність всебічного та повного з`ясування обставин справи та доводів захисника та засудженого, судом було ретельно перевірено характеризуючи дані про особу ОСОБА_4 під час відбування покарання, шляхом дослідження матеріалів долучених до клопотань, які свідчать, що ОСОБА_4 характеризується задовільно, однак така обставина не є визначальною для вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходився з 29.10.2018 року. Під час тримання в Одеській УВП (№ 21) з 29.10.2018 року по 15.03.2019 року, з 06.09.2019 року по 06.11.2019 року, 26.02.2020 року по 06.03.2020 року, 06.07.2020 року по 16.07.2020 року, 17.09.2020 року по 06.11.2020 року та з 26.02.2021 року по 05.03.2021 року характеризувався негативно, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 (один) раз, заохочень не мав. Під час тримання в дільниці тимчасового СІЗО Одеської ВК (№ 14) з 15.03.2019 року по 06.09.2019 року характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. Під час тримання в Ізмаїльській УВП (№ 22) з 06.11.2019 року по 26.02.2020 року, з 06.03.2020 року по 06.07.2020 року та з 16.07.2020 року по 17.09.2020 року характеризувався негативно, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 (один) раз, заохочень не мав. 17.09.2020 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» міста Одеса, був розподілений до відділення СПС № 3. За час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався 2 (два) рази, але відповідно ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що стягнень не має, після чого до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Має 2 (два) заохочення.
На виробництві установи не працевлаштований, але залучався до праці на підставі ч. 5 ст. 118 КВК України.
Інших об`єктивних даних, які б переконували суд у тому, що ОСОБА_4 довів своє виправлення ставленням до праці, суду надано не було.
Таким чином, суддя вважає, що звільнення від відбування покарання умовно-достроково, з огляду на притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, відсутності достовірних належних даних щодо офіційного залучення до праці, та аналізу його поведінки та даних про особу за весь період відбування покарання, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.81КК України, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд , -

УХВАЛИВ:
Клопотання потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.
В задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня оголошення ухвали, для особи, яка перебуває під вартою, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1