Справа № 199/7678/21
ВИРОК
іменем України
2021 року жовтня місяця 06 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження №0001082 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2021 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, пенсіонера, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1, ч.2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1-й епізод:
Судом визнано доведеним, що у період часу з 10 травня 2018 року по 26 травня 2018 року у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме грошовими коштами державного бюджету України, які перераховувалися як пенсія його дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому остання 09 травня 2018 року покинула своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та місце її перебування невідомо. Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.11.2020 року, ОСОБА_5 визнано безвісно відсутньою.

У період часу з 25.06.2018 по 27.12.2018 ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами державного бюджету України, не повідомивши органи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про наявність підстав для призупинення нарахування та перерахування пенсії його дружині, прибував до банкоматів АТ «Ощадбанк», розташованих на території м. Дніпра, та за допомогою банківської картки своєї дружини (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 ), на який перераховувалася пенсія за віком останній, у невідомий досудовим розслідуванням спосіб, застосовуючи ПІН-код до неї, здійснював зняття грошових коштів у банкоматах АТ «Ощадбанк», розташованих на території м. Дніпра, а саме:

-25.06.2018 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 1000 гривень;

-28.07.2018 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 3700 гривень;

-28.08.2018 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 2300 гривень;

-06.10.2018 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 2428 гривень;

-27.10.2018 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 500 гривень;

-03.11.2018 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 1900 гривень;

-24.11.2018 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 2300 гривень;

-27.12.2018 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 44, у розмірі 2400 гривень,

тим самим незаконно заволодів грошовими коштами державного бюджету України на загальну суму 18 428 гривень 00 копійок, якими розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 190 КК України.

2-й епізод:
Далі, у період часу з 28 січня 2019 року по 26 березня 2020 року ОСОБА_3 продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами державного бюджету України, які перераховувалися як пенсія його дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому остання 09 травня 2018 року покинула своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та місце її перебування невідомо. Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.11.2020 року, ОСОБА_5 визнано безвісно відсутньою.

При цьому, не повідомивши органи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про наявність підстав для призупинення нарахування та перерахування пенсії його дружині, прибував до банкоматів АТ «Ощадбанк», розташованих на території м. Дніпра, та за допомогою банківської картки своєї дружини (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 ), на який перераховувалася пенсія за віком останній, у невідомий досудовим розслідуванням спосіб, застосовуючи ПІН-код до неї, здійснював зняття грошових коштів у банкоматах АТ «Ощадбанк», розташованих на території м. Дніпра, а саме:

-28.01.2019 у невстановленому місці здійснив переказ грошових коштів у розмірі 1225 гривень 39 копійок;

-31.01.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 44, у розмірі 1100 гривень;

-25.03.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 44, у розмірі 1000 гривень;

-29.03.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, Малиновського, 44, у розмірі 3000 гривень;

-23.04.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 44, у розмірі 1100 гривень;

-03.05.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 44, у розмірі 2800 гривень;

-04.06.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 44, у розмірі 2700 гривень;

-15.07.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 44, у розмірі 1000 гривень;

-10.10.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 1000 гривень;

-23.11.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 44, у розмірі 2000 гривень;

-07.12.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 2000 гривень;

-23.12.2019 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 5000 гривень;

-09.01.2020 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 18, у розмірі 6000 гривень;

-12.01.2020 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 18, у розмірі 2000 гривень;

-23.01.2020 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 1000 гривень;

-17.02.2020 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 18, у розмірі 1000 гривень;

-26.02.2020 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 1000 гривень;

-18.03.2020 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 2600 гривень;

-26.03.2020 здійснив зняття грошових коштів з банкомату за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, у розмірі 2700 гривень;

тим самим незаконно заволодів грошовими коштами державного бюджету України на загальну суму 34 925 гривень 39 копійок, якими розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , наданих безпосередньо у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчинених ним кримінальних правопорушень. ОСОБА_3 суду пояснив, що у травні 2018 року, його дружина ОСОБА_5 залишила домівку де вони спільно мешкали, та 20.11.2020 року судом її визнано безвісно відсутньою. Для поліпшення матеріального становища свого життя, на протязі часу 2018-2020 років він користувався банківською картою своєї дружини ОСОБА_5 та знімав з неї грошові кошти призначені їй як пенсійні, при цьому до пенсійного фонду не повідомляв умисно. Вказані грошові кошти витрачав за власною потребою.
При цьому, прохав суд суворо не карати, врахувати щиросердне каяття.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення, заступник начальника відділу представництва інтересів у судах та інших органах № 1 ОСОБА_6 звернувся з заявою до правоохоронних органів про вчинення злочину по справі ОСОБА_5 .

Згідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.11.2020 року де ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано безвісно відсутньою.

У відповідності до виписок по картковому рахунку на ім`я ОСОБА_5 , яка на протязі 2018-2020 років отримувала безготівкові перерахунки на рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу огляду DVD-R диску від 30.09.2021 року на якому містяться 4 файли, під час перегляду встановлено, як обвинувачений ОСОБА_3 знімає грошові кошти з розрахункового рахунку ОСОБА_5 з банкомату АТ «Ощад Банк».

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за 1-м епізодом за ч. 1 ст. 190 КК України, як такі що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), за 2-м епізодом за ч. 2 ст. 190 КК України, як такі що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України під час судового розгляду встановлено не було.

5.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, має постійне місце проживання, у лікарів нарколога-психіатра на обліку не перебуває, вважається особою, яка досягла пенсійного віку, раніше не судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу, за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, представник потерпілого у своїй заяві покладався на розсуд суду, обвинувачений просив суворо не карати, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин що обтяжують покарання, дані про його особу, та вважає за необхідне призначити покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу, за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення покарання без застосування вимог ст.ст. 75,76 КК України, становитиме надмірний тягар для ОСОБА_3 та не буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1,ч.2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання :

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 ( тридцять чотири тисячі ) гривень.
- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 ( один ) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: DVD-диск на якому містять записи з камери банківського терміналу зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 -Почтовик

06.10.2021