Дата документу 26.10.2021
Справа № 334/7013/21
Провадження № 1-кс/334/1860/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання Слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001486 від 16 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який офіційно не працевлаштований, одружений, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 раніше засудженого:

23.05.2018 Токмакським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України, засуджений до 2 років позбавлення волі; 17.10.2019 перегляд вироку Запорізьким апеляційним судом вирок від 23.05.2018 змінити, вважається засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту. Звільнився 20.07.2020 по відбуттю строку покарання.

встановив:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернувся Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання погоджено прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 15.09.2021 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Північне шосе з боку вул. Скворцова в напрямку вул. Північне шосе в м. Запоріжжі. При цьому швидкість руху автомобіля керованого ОСОБА_5 , була не менше ніж 90 км/год, що перевищує дозволену на даній ділянці проїжджої частини швидкість руху - 50 км/год.

В салоні зазначеного автомобіля в якості пасажирів перебували ОСОБА_7 - на задньому сидінні, та ОСОБА_8 - на передньому пасажирському сидінні.

В цей час, у попутному з водієм ОСОБА_5 напрямку, попереду нього, керуючи автомобілем "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом "KOGEL", реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснював рух водій ОСОБА_9 .

Під час руху в районі будинку № 247-А, по вул. Скворцова, водій ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, рухаючись з перевищенням дозволеної швидкістю руху, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль під керуванням водія ОСОБА_9 , заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не застосував, внаслідок чого допустив зіткнення передньої правої частини керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною напівпричепа "KOGEL", реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого продовжуючи рух, здійснив виїзд за межі проїзної частини де допустив наїзд на металеву огорожу та подальше перекидання автомобіля на дах.

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.9а),12.3, 12.4, 12.96) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, де сказано: «п.2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; п. 12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди, а пасажир ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

25.10.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Досудове слідство вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.286-1 КК України та підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами (копії матеріалів додані до клопотання).

Також, в ході досудового слідства встановлено ряд ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України що є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_5 в разі доведення його вини у скоєному, на думку органу досудового розслідування може спонукати його до ухилення від суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, шляхом їх умовляння чи погроз, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, знаходячись на волі, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора та суду про явку до органу досудового розслідування, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, а також може взагалі покинути територію України, що в свою чергу унеможливить врученню повісток про його виклик до слідчого, прокурора чи суду, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність дієвого контролю за виконанням підозрюваним такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду; відомості щодо осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, органу досудового розслідування не відомі, що унеможливлює обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Слідчий у судовому засіданні підтримав своє клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 оскільки підозрюваний має реальну можливість сховатися від слідства або суду, може вчинити новий злочин та може впливати на свідків, зокрема свідка ОСОБА_10 , який за станом здоров`я ще не допитувався в рамках досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_5 пояснив, що він не може пояснити обставини ДТП, оскільки нічого не пам`ятає. Проте чітко знає, що він не керував автомобілем під час ДТП, а сидів на задньому сидінні. Тому, вважає, що застосування відносно нього запобіжного заходу є недоречним та безпідставним.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просила суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого, про що подала письмове клопотання, а у судовому засіданні пояснила, що пред`явлена підозра її підзахисному є необґрунтована, оскільки не проведені усі слідчі дії, не допитані усі свідки та не проведені ряд експертиз, які б могли чітко вказати на механізм ДТП та розташування осіб, які сиділи в автомобілі «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стосовно ризиків, які передбачені ст..177 КПК України, захисник вважає, що вони взагалі не доведені ані слідчим ані прокурором. Тому, посилаючись на норми КПК України та практику Європейського суду з прав людини, просила суд відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, вважаю що клопотання підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001486 від 16 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України.

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_5 проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху, в наслідок чого допустив наїзд на металеву огорожу та подальше перекидання автомобіля на дах.

Так, 15.09.2021 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Північне шосе з боку вул. Скворцова в напрямку вул. Північне шосе в м. Запоріжжі. При цьому швидкість руху автомобіля керованого ОСОБА_5 , була не менше ніж 90 км/год, що перевищує дозволену на даній ділянці проїжджої частини швидкість руху - 50 км/год.

В салоні зазначеного автомобіля в якості пасажирів перебували ОСОБА_7 - на задньому сидінні, та ОСОБА_8 - на передньому пасажирському сидінні.

В цей час, у попутному з водієм ОСОБА_5 напрямку, попереду нього, керуючи автомобілем "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом "KOGEL", реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснював рух водій ОСОБА_9 .

Під час руху в районі будинку № 247-А, по вул. Скворцова, водій ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, рухаючись з перевищенням дозволеної швидкістю руху, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль під керуванням водія ОСОБА_9 , заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не застосував, внаслідок чого допустив зіткнення передньої правої частини керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною напівпричепа "KOGEL", реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого продовжуючи рух, здійснив виїзд за межі проїзної частини де допустив наїзд на металеву огорожу та подальше перекидання автомобіля на дах.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 загинув, а пасажир ОСОБА_11 отримав тяжки тілесні ушкодження.

Згідно матеріалів клопотання, 25 жовтня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 Кримінального кодексу України. До матеріалів клопотання додано копію повідомлення про підозру.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2ст.183Кримінальногопроцесуальногокодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений вст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якогоє тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, що підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 16.09.2021, в ході приведення якого зафіксовано слідову інформацію на місці пригоди, а також погодні та дорожні умови, кінцеве положення автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_4 , механічні пошкодження які утворилися на ньому в результаті дорожньо-транспортної пригоди; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 22.09.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 22.09.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.09.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 27.09.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 06.10.2021; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 №4916 від 16.09.2021; висновком судової інженерно-транспортної експертизи з транспортно- трасологічних досліджень № СЕ-19/108-21/11211-ІТ від 13.10.2021.

Згідно наявних у матеріалах клопотання письмових пояснень ОСОБА_5 вину у вчиненні ДТП не визнає.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Так, вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя враховує, також те, що ОСОБА_5 , під час вчинення ним ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявним у матеріалах клопотання довідками з лікарні (а.с.48-49).

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, якескладається з відповідних положеньКонституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

При розгляді даного клопотання, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні (п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

Таким чином, слідчий суддя переконаний у наявності підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків, а тому існує ризик незаконного впливу на таких свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншимспособом.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченомустаттею 225 КПКУкраїни, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4ст. 95 КПКУкраїни). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК Українивизначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятоюстатті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від п`ятидо десятироків зпозбавленням правакерувати транспортнимизасобами настрок відп`яти додесяти років. Причому вчинення злочину стало наслідком усвідомленого ігнорування підозрюваним вимог чинного законодавствав сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, керування транспортнимзасобом встані алкогольного сп`яніння, в результаті якого спричинило смерть ОСОБА_8 та численнітілесні ушкодження ОСОБА_11 - пасажирам транспортногозасобу за кермом якого перебував підозрюваний.

Разом із тим, у відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю. Слідчий суддя з огляду на вказане, вважає доцільним обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, слідчий суддя вважає, що в даному випадку, щодо вказаної події, пов`язаного із вчиненням вказаного кримінального правопорушення, наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

При вирішення питання про обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також і особу підозрюваного, який має соціальні зв`язки, є одруженим та має двої неповнолітніх дітей.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним у рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченістаттями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2)щодо злочину,який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

Разом з тим, слідчий суддя враховує ту обставину, що підозрюваний керував транспортом, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним медичним висновком, копія якого міститься у матеріалах клопотання, така поведінка підозрюваного та його легковажне ставлення до виконання та додержання Правил дорожнього руху призвело до смерті потерпілого та до спричинення тілесних ушкоджень іншому потерпілому - пасажирам транспортного засобу, за кермом якого перебував підозрюваний. Вказана обставина враховується слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Слідчим суддею враховані конкретні обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та ті обставини, що злочин, який інкримінується підозрюваному, спричинив смерть потерпілого та тілесні ушкодження іншого потерпілого, враховує також, що вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, отже, задовольняючи клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваному розмір застави.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про обрання підозрюваному, запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, тому посилання підозрюваного суд не взяв до уваги, а розцінює його покази як спробу уникнути від покарання.

Доводи захисника не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому при ухваленні рішення не брав до уваги.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який офіційно не працевлаштований, одружений, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 раніше засудженого запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів, а саме: до 25 грудня 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання 11 год. 15 хв. 26 жовтня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1