Справа № 570/4796/20
номер провадження 1-кп/570/152/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Обарів, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, реєстр. АДРЕСА_1 , та прож. АДРЕСА_2 , з вищою освітою, непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 128 Кримінального кодексу України (далі -КК),

в с т а н о в и в :

25 жовтня 2020 р. близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_4 поблизу приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар внутрішньою стороною долоні правої руки в ліву вилично-верхньощелепну ділянку голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Крім того, за вказаних обставин ОСОБА_4 із власної необережності, що виразилась у формі злочинної недбалості, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння - від нанесеного ОСОБА_4 удару ОСОБА_5 стоячи на тротуарі, впав з прискоренням, правою скронево-тім`яною ділянкою голови на асфальтовану поверхню дороги, та в результаті цього отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки до життя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. Пояснив, що в день події ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно конфліктував з іншими громаданями та з ним (підсудним) особисто. Безпосередньо перед подією підсудний вжавав пиво (випив пів пляшки), та у відповідь на словесні образи він (підсудний) вдарив ОСОБА_5 правою рукою в обличчя, від чого останній впав та вдарився потиличною частиною голови об асфальт. На цьому конфлікт припинився. Після цього, вмив потерпілого водою та зателефонував його родичам, які його і забрали з місця події. При цьому потерпілий самостійно йшов та сідав в автомобіль. В подальшому йому повідомили, що потерпілий був доставлений в лікарню. Участі у витратах на лікування потерпілого він не приймав, шкоду не відшкодовував. Разом з тим висловився, що шкодує з приводу вказаної події. Припускає, що за вказаних обставин не потрібно було бити потерпілого настільки сильно. Однак, що сталося, те й сталося.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Цивільний позов не пред`явлено.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушення підтверджується також наступними доказами.

З висновку судово-медичної експертизи № 891 від 17 листопада 2020 р. (а.с. к.п. 34) вбачається, що гр. ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП ЦМЛ РМР, в якого було виявлено ушкодження: у вигляді множинних переломів кісток лицевого черепа зі зміщенням (втиснений уламковий перелом передньої та задньої стінок лівої гайморової пазухи, з розривом вилично-верхньощелепного шва злів, зміщенням основи виличної кістки в порожнину правої гайморової пазухи з переходом на нижню та латеральну стінки лівої орбіти з Z-подібною деформацією останньої), поєднані із зовнішніми ушкодженнями - пара орбітальними гематомами, підшкірною гематомою букальної, орбітальної ділянок зліва з явищами травматичної емфіземи, ускладнена гемосинусом, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня, з наявністю гострої епідуральної гематоми правої півкулі мозку, перелому кісток склепіння та основи черепа (лінійний перелом луски правої скроневої кістки із переходом на основу черепа, перелом великого крила клиновидної кістки справа з переходом на верхню стінку правої очниці), поєднана із зовнішніми ушкодженнями - забоєм м`яких тканин тім`яної ділянки справа, ускладнена назолікворію, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки до життя.
Щодо механізму виникнення вказаних тілесних ушкоджень: після отримання потерпілим удару в ліву вилично-щелепну ділянку, відбулося падіння потерпілого з прискоренням і контактування правою скронево-тімяною ділянкою голови з плоскою поверхнею, що в цілому не суперечить зазначеним обставинам події.

Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності, та згідно ч. 3 ст. 349 КПК.

З`ясувавши обставини, із урахуванням наведеного, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 підпадають під ознаки злочинів передбачених:

- ч. 1 ст. 122 КК - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;

- ст. 128 КК - необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю злочину.

У даному випадку відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 виходчи із наступного. Щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через її щирий осуд, визнання вини та готовність підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчинення злочину.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо.

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчинених злочинів, форму умислу щодо кожного із діянь, вчинених підсудним, наслідки вчиненого та ставлення підсудного до таких наслідків, данні про особу винного, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікаів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність претензій від потерпілого, беручи до уваги висновки досудової доповіді, наданої Рівненським міськрайонним відділом філії "Центр пробації" в Рівненській області, враховуючи наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, слід обрати ОСОБА_4 покарання, передбачене санкціями статтей, за якими він притягується до відповідальності у виді обмеження волі.

Покарання за сукупністю злочинів слід призначити згідно ч. 1 ст. 70 КК, а беручи до уваги всі вказані вище обставини, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При прийнятті такого рішення, суд враховує, що підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК при призначенні покарання підсудному - не встановлено. Також, через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК. Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Питання щодо речових доказів вирішується судом згідно зі ст. 100 КПК.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, 373-374 КПК, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ст. 128 КК Ураїни та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК - у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ст. 128 КК - у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Визначити покарання за сукупністю злочинів, згідно ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Строк покарання ОСОБА_4 обраховувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази: оптичний диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження, інші - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1