Справа №586/41/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/162/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

20 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 586/41/21 за апеляційними скаргами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Середино-Будського районного суду Сумської області від 05.02.2021 щодо арешту майна,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

власника майна ОСОБА_10 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_11 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кожен окремо просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання, оскільки клопотання подане прокурором з порушенням строку, передбаченого ст. 171 КПК, не підписане старшим прокурором групи процесуальних керівників, а лише погоджено начальником Середино-Будського відділу Шосткинської місцевої прокуратури, а обшук проведено слідчим, який не мав повноважень на його проведення. Зазначають, що викладені в ухвалі слідчим суддею твердження про те, що ніби то об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 199 КК кримінального правопорушення полягає, зокрема, у перевезенні, ввезенні в Україну товарів є не більш як суб`єктивною думкою слідчого судді, а визначення місця зберігання речових доказів не входить до кола процесуальних повноважень слідчого судді. Відповідно витягу з ЄРДР від 16.01.2021 відомості внесені на підставі отриманих даних про те, що мешканці смт. Зноб-Новгородське виготовили марки підакцизних товарів, а вони ніколи не були зареєстровані та не проживали на території смт. Зноб-Новгородське.

04.02.2021 до Середино-Будського районного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна звернувся начальник Середино-Будського відділу Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , яке обґрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0000006 від 16.01.2021 здійснюється розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК, згідно якого мешканці м. Середина-Буда, зокрема ОСОБА_10 , на території Середино-Будського району шляхом підроблення марок акцизного збору здійснюють реалізацію етилового спирту через державний кордон з РФ та переміщення інших товарів в обхід державного кордону.

16.01.2021 до ЄРДР за № 0000006 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 199 КК.

Органами досудового розслідування 29.01.2021 проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 на території домоволодіння, яким користується ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Середино-Будського районного суду Сумської області від 28.01.2021 з метою відшукування та вилучення будь-яких предметів та документів, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК, зокрема предметів, незаконно переміщених через державний кордон України (тютюнові, алкогольні та інші підакцизні вироби, автомобільні запчастини та інше), а також споміжні предмети, такі як тепловізори, переносні станції зв`язку та інше.

Ухвалою слідчого судді Середино-Будського районного суду Сумської області від 05.02.2021 клопотання задоволено частково та накладено арешт на номерний знак НОМЕР_1 32 2 шт; номерний знак НОМЕР_2 32 2 шт; капці фіолетового кольору 10 пар; капці блакитного кольору 10 пар; капці рожевого кольору 10 пар; взуття 7 пар; взуття 4 пари в картонних коробках; взуття 4 пари в картонних коробках, 4 пачки тютюну з написом «Fusion», з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні шляхом обмеження права користування та розпорядження зазначеним майном. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що існує необхідність у забезпеченні збереження речових доказів шляхом їх арешту.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника власника майна ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги та просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, доводи прокурора ОСОБА_8 , який частково підтримав апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглянувши клопотання прокурора та частково наклавши арешт на майно, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що прокурором доведено існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК.

Однак такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам КПК, оскільки при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно положень КПК (ст. 1 КПК) та належною правовою (судовою) процедурою забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному примусу (обмеженню) (ч. 2 ст. 2 КПК).

Зокрема, при вирішенні зазначеного вище питання слідчий суддя не дотримався вимог ст. 170-173 КПК, не достатньо з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 199 КК настає виключно у разі виготовлення, зберігання, придбання, перевезення, пересилання, ввезення в Україну з метою використання при продажу товарів, збуту, а також збут незаконно виготовлених, одержаних чи підроблених марок акцизного податку, голографічних захисних елементів, підробленої національної валюти України у виді банкнот чи металевої монети, іноземної валюти, державних цінних паперів, що існують у паперовій формі чи білетів державної лотереї.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ВП № 1 (м. Середино-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.01.2021 були внесені до ЄРДР за № 0000006 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК, за фактом того, що мешканці м. Середино-Буда, зокрема ОСОБА_10 та території Середино-Будського району шляхом підроблення марок акцизного збору здійснюють реалізацію етилового спирту через державний кордон з РФ та переміщення інших товарів в обхід державного кордону. Підставою для реєстрації кримінального провадження стали оперативні матеріали Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, які були внесені до ЄРДР за № 0000006 від 16.01.2021.

29.01.2021 на підставі ухвали слідчого судді проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 на території домоволодіння, яким користується ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено номерний знак НОМЕР_3 2 шт; номерний знак НОМЕР_1 32 2 шт; номерний знак НОМЕР_2 32 2 шт; лебідка в картонній коробці марки «Runva» модель «ЕWX 9500Q»; капці фіолетового кольору 10 пар; капці блакитного кольору 10 пар; капці рожевого кольору 10 пар; взуття 7 пар; взуття 4 пари в картонних коробках; взуття 4 пари в картонних коробках; 4 пачки тютюну з написом «Fusion».

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно, прокурор обґрунтував його тим, що вище перелічені вилучені речі зберегли сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а не застосування заборони щодо обмеження права користуватись та розпоряджатись таким майном призведе до знищення слідів кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 131 КПК, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а згідно ч. 3 ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу прецедентну практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Відповідно рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), констатовано, що «кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

В рішеннях ЄСПЛ від 09.06.2005 у справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації», наголошується, що «перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним».

З огляду на викладене, вилучене майно не може мати ніякого відношення до виготовлення, зберігання, придбання, перевезення, пересилання, ввезення в Україну з метою використання, збуту незаконно виготовлених, одержаних чи підроблених марок акцизного податку, голографічних захисних елементів, підробленої національної валюти України у виді банкнот чи металевої монети, іноземної валюти, державних цінних паперів, що існують у паперовій формі чи білетів державної лотереї, тобто до об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК, про також свідчить і той факт, що на час апеляційного розгляду даного кримінального провадження жодній особі, у тому числі і ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не було оголошено підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК, незважаючи, що досудове розслідування розпочате 16.01.2021 і триває майже вісім місяців.

Указані обставини свідчать про те, що втручання органу досудового розслідування у право ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на мирне володіння належним їм майном не є законним, не переслідує будь-якого «суспільного інтересу і накладення арешту на майно не можна вважати пропорційним заходом визначеним у кримінальному процесуальному законі цілям, що також підтверджено прокурором в суді апеляційної інстанції, який частково погодився з апеляційними скаргами власників майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що клопотання про арешт майна подане з порушенням встановленого КПК строку, то вони заслуговують на увагу, оскільки згідно абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 год після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. При цьому процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ст. 113 КПК).

Відповідно ч. 1 ст. 115 КПК, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями, а згідно ч. 2 цієї статті при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. Лише при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, а якщо відповідну дію належить вчинити в суді, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цій установі (ч. 5 і 6 ст. 115 КПК). При цьому при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

Таким чином, клопотання про арешт майна було також подано з порушенням процесуального строку, визначеного у абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК.

Не дотримавшись вимог ст. 131, 132, 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвала про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційні скарги власників майна задоволенню.

Після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в задоволенні його клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, -

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Середино-Будського районного суду Сумської області від 05.02.2021 про накладення арешту на майно скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити начальнику Середино-Будського відділу Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 у задоволенні його клопотання про арешт майна вилученого 29.01.2021 під час обшуку по АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0000006 від 16.01.2021 за ч. 1 ст. 199 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4